Om några föreningar mellan etyltioglykolsyra och kuprosalter. 



9 



Den senast beskrivna föreningen kan f. ö. bekvämare erhållas enl. följande 

 förfaringssätt: 5 gr. kopparklorur och 4 gr. etyltioglykolsyra lösas i ung. 12 ccm. 

 varm rykande saltsyra, varefter utspädes med 50 ccm. vatten och filtreras. Den 

 nästan färglösa vätskan avsätter en riklig mängd (5.4 — 5.5 gr.) stora, (stundom flera 

 centimeter långa) kristaller '), vilka i regel äro bättre utbildade än de enl. den först 

 beskrivna metoden erhållna, men alltid mindre beständiga än dessa, sannolikt på 

 grund av moder! utsinneslutningar. Följande analyser visa, att sammansättningen 

 är densamma som de enligt första förfaringssättet erhållna kristallernas: 



1. 0.3018 gr. sbst. lämnade 0.1141 gr. Cu. 



2. 0.2320 gr. gav 0.1975 gr. AgCl. 

 3 . 0.2231 gr. gav 0.1561 gr. BaS0 4 . 



Ber. för Cu.,Cl 2 , C,H 5 SCH 2 CO,H, 11,0 Funnet 



Cu 37.83 °/o 37.81 °/o. 



Cl 21.09 » 21.05 » 



C 0.54 » 9.61 » 



Den nu beskrivna föreningen torde vara etyltioglykolsyrans mest karaktäristiska 

 hittills kända derivat, och den senast anförda metoden för dess framställning lämpar 

 sig synnerligen väl för identifiering av etyltioglykolsyra. 



3. Om invärkan av koncentrerad svavelsyra på föreningarna 

 CuOl, 2C 2 H,SCH 2 C0 2 H och Cu.CF, C 2 H.SCH ä C0 2 H, H.,0. 



B 



Ä 



Redan förut har nämnts, att kopparklorurens båda F] S- 1- 



föreningar med etyltioglykolsyra vid rumstemperatur ut- 

 veckla klorväte vid tillsats av koncentrerad svavelsyra. Då 

 det kunde vara av ett visst intresse att få avgjort, huru- 

 vida i båda fallen hela klorhalten avges i form av klor- 

 väte, utfördes några mätningar enligt följande metod : l ett 

 litet preparatrör, A, (se Fig. 1 ) avvägdes en så stor mängd av 

 den ytterst fint pulveriserade föreningen i fråga, att dess 

 klorhalt svarade mot l millimol HCl (alltså 1 millimol = 0.339 

 gr. av CuCl, 2C 2 H.SCH 2 C0 2 H, 1 /- 2 millimol = 0.168 gr. av 

 Cu 2 Cl 2 , C 2 H,SCH 2 C0 2 H, H 2 0), varefter genom det i en 

 kapillär spets utdragna röret B inleddes en långsam ström 

 av torr, luftfri kolsyra, under det att röret C infördes i en 

 bägare med vatten. Sedan luften utdrivits ur apparaten, 

 infördes i B omkr. 0.7 ccm. konc. svavelsyra medelst en 



kapillarpipett, varefter kolsyreströmmen åter påsläpptes. För ernående av möjligast 

 konstant gasström var ett knpillarrör infogat i ledningen framför B, och övre vätske- 



') Kristallisation intrader omedelbart vid ympning med en kristall, erhållen på det först be- 

 skrivna sattet, varur framgår, att samma kem. individ i båda fallen föreligger. 



Lunds TJniv:s Årsskrift. N. F. Afd. 2. Bd. 4. 2 



