18 



Ludwig Ramberg. 



varande reaktion en djupgående förändring av komplexet, i det att reaktionspro- 

 dukten (CuSCN, C 2 H-SCH 2 C0 2 H) x tillhör en helt annan typ än den ursprungliga 

 föreningen. 



I de båda grupperna II och III (sid. 16) uppträder kopparn som dubbelatom 

 Cu 2 . Dennas elektrokemiska valens är naturligtvis -f- 2. Beträffande dess koordi- 

 nationstal ligger det närmast till hands att antaga, att vardera av de båda kupro- 

 atomerna upptager ett koordinationsrum hos den andra, så att dubbelatomen får 

 koordinationstalet 4. I själva värket står sammansättningen såväl hos föreningarna av 

 typen Cu 2 X 2 , 2C 2 H.SCH 2 C0 2 H (grupp II) som hos dem av typen Cu 2 X 2 , 

 C 2 H-SCH 2 C0 2 H, H 2 0 (grupp III) i full överensstämmelse med detta antagande, i 

 det att de fyra koordinerade grupperna äro två anioner X (vilka tillika mätta dub- 

 belatomens elektrokemiska valenser) och antingen två molekyler etyltioglykolsyra 

 (i grupp II), eller en sådan molekyl och en vattenmolekyl (i grupp III). Även åt 

 skilliga andra komplexa kuprosalters sammansättning anger 4 såsom dubbelatomens 

 koordinationstal, så t. ex. K[Cu 2 (CN) 3 , H 2 0] l J och H 4 N[Cu 2 (CN) 3 , H 2 0], under det 

 att natriumsaltet NaCu 2 (CN) 3 , 2H 2 0 och lithiumsaltet LiCu 2 (CN) s , 3H 2 0 ej passa 

 i detta schema, så vida man ej vill göra det långt ifrån osannolika antagandet, att 

 en del av vattnet är koordinerat vid Na, resp. Li. Xantogenamidföreningens 2 ) 

 CuCl, CgHgOCSNHg molekylvikt synes ej vara bestämd, och det kan således f. n. 

 ej avgöras, om den fogar sig i systemet. Ej heller känner man molekylvikten för 

 tiokarbamidföreningen CuCl, CS(NH 2 ) 2 , vilken emellertid vid omkristallisering ur 

 utspädd saltsyra erhålles såsom hydratet Cu 2 Cl 2 , 2CS(NH 2 ) 2 , H 2 0, vilken formel ej 

 låter inpassa sig i det här använda schemat. 



Åtskilliga kuprosalter lösa sig mer eller mindre lätt i koncentrerade vatten- 

 lösningar av etyltioglykolsyrans salter. Tyvärr har det ännu ej lyckats att isolera 

 några av de härvid bildade ämnena, vilka torde vara sammansatta såsom salter av 

 de i det föregående beskrivna föreningarna. Man kan nämiigen vänta, att t. ex. 

 föreningen CuCl, 2C 2 H 5 SCH 2 C0 2 H bör kunna förhålla sig som en- eller tvåbasisk 

 syra, liksom additionsprodukterna av platohalogenider och etyltioglykolsyra 3 ). 



1 ) Grossmann och v. d. Forst, Z. f. anorg. Ch. 43, 94 (1905). 



2 ) Debus, Lieb. Ann. 82, 262 (1852); Rosenheim och Stadler, Zeitschr. f. anorg. Ch. 49, 6(1906). 

 s ) Ramberg, Z. f. anorg. Ch. 50, 442 (1906). 



(Tryckt den 15 juni 1908.) 



