Chasinopskalken ocli Trimicleusskift'eni i iSkåiie. 



17 



tjockskifvig skiffer, Töknquists è» hvars lager sägas vara betydligt rubbade. 

 Från besöket 1878 omnämner Linnarsson hurusom några få steg V om den grå- 

 gröna skiffern orthisskiffer kunde iakttagas »under sådana förhållanden, att man 

 svårligen kan betvifla, att han omedelbart underlagrar den förra». 



Genom att här upptaga en ny profil (se nedanstående skiss) har det nu 

 lyckats mig påvisa, att någon direkt öfverlagring ej förefinnes, utan att tvärt- 

 om en tydlig förkastning skiljer de båda skiffrarne. 55 m. V om qvarnen 

 framgår förkastningen, som i en 2 m. djup skärning kimde följas ned till 



Slclsi jrån, koTvtaktiortirti à Lu^aL }' 2 (. -i an cllyi-a.lt êt) . 



LÖ30. jorcllac[tr 



bäckens yta. Förkastningsplanet syntes i sin öfre del stupa 50 i N lö" O, längre 

 ned blef det nästan vertikalt. Förkastningssprickan, som i undre delen hade en vidd 

 af 1 m. var fyld af en ljus lera a£ samma beskaffenhet som den redan i det före- 

 gående omtalade, hvilken vid lokalerna E13, E38 och E28 anträffas i samband med 

 orthisskiffern. Den inneslöt äfven här större och mindre brottstycken såväl af orthis- 

 skiffer som af den O om förkastningen anstående skiffern, hvarjemte vid profilens 

 midt anträffades ett antal rundade, hufvudstora, af en ljusgrå kornig kalk bildade, 

 stenar, täckta af en brun vittringsskorpa. Tyvärr kunde inga fossil upptäckas i 

 i denna bergart, som annars mycket liknar en inom ceratopygekalken vid lokal Eä 

 anstående (se kartan till Mobergs »Geolog, vägvisare inom Fogelsångstr.»). Äfven 

 annorstädes, der orthisskiffern under sökandet efter förkastningen blottades, var den 

 under de lösa jordlagren täckt af ett 5 till 10 cm. tjockt lager af hvit plastisk lei'a. 



\) Som förut visats, är denna Linnaessons identifiering felaktig. 

 ^) Linnarsson: laktt. öfv. de graptolitf. sUiffr. i Sk., s. 248. 

 Lunds Univ:s Årsskrift. N. F. Afd. 2. Bd 2. 



3 



