42 



E. Olin. 



andra sidofâra något framför ögats bakre rand, hos den senare äter ligger ögats 

 bakrand just i nänida sidofåras förlängning. 



I »Skånes Graptoliter I» (sidan 17, noten) säger Tullberg om Fh. eucentra, att 

 den »synes i intet afseende skilja sig från Ph. mucronala Ang.» Att emellertid en 

 viss tveksamhet rådt i denna fråga, framgår tydligt af det sätt, på hvilket de å 

 Lunds geologisk-mineralogiska institution förvarade skånska exemplaren af här ifråga- 

 kommande art blifvit bestämda och etiketterade. Ej så få af dessa äro etiketterade så- 

 som Phacops mucronata, men äro i sjelfva verket alla Ph. eiicentra. Bland exemplaren 

 från Jerrestad finner man sådana som i allo öfverensstämma med de nyssnämda, 

 naen dock etiketterats såsom Ph. eucentra. A ett såsom Ph. mucronata etiketteradt 

 exemplar från Röstånga fins vidfäst följande anteckning af professor Lundgren: 

 »Enligt af Tullberg skrifne etiketter, skall detta vara Phacops eucentra, hvilket synes 

 mig föga sannolikt. B. L.» 



En noggrann undersökning af alla tillgängliga exemplar såväl från äldre sam- 

 lingar som i det rika material, jag sjelf, genomletande Skånes trinucleusskiffrar så 

 att säga skikt för skikt, kunnat sammanbringa, visar, alt i dessa aflagringar endast 

 finnes Pli. encmtra Ang., som efter livad ofvan närmare utredts är tydligt skild 

 från den i mellersta Sverige förekommande Ph. mucronata, af hvilken godt jemfö- 

 relseraaterial stått mig till buds. Alla i litteraturen förekonunaiide fall, då Ph. 

 mucronata angifves från Skånes trinucleusskiffer, måste sålunda, efter allt hvad jag 

 kunnat finna, bero på en förvexling mellan nämda ait och Ph. eucentra, närmast 

 naturligtvis föranledd af Angelins alltför kortfattade diagnos. 



Arten, som förekominer ej blott inom trinucleiisskifferu, utan äfven inom öfver- 

 liggande brachiopodskiffer, är funnen på fiera ställen inom Röst ångaområdet, näm- 

 ligen i kyrkbäcken (något norr om den sammanhängande skifferprofilen), 

 vid mergeltägten öster om k3'rkbäcken (Tullbergs lokal 5) och vid diabasgängen, 

 som korsar vägen mot Ask (Tullbergs lokal 9). 1 östra Skåne har arten anträffats 

 vid Tommarps 3:dje qvarn S om kyrkan och (enligt exemplar å Lunds geol.-min. 

 institution) äfven vid Jerrestad. 



Phacops macroura Sjögr.? 

 1854. Phacops macroura Angelin: Pal. Scand., p 9, tab. VII, fig. 3. 



Ett par ganska illa bevarade hufvudsköldar från Röstånga kyrkbäck har jag 

 ehuru med någon tvekan hänfört till denna art. 



Phacops recurva Linrs. 



Tafl. I, fig. 4, 5. 



1866. Ogygia? apiculata Linnarsson: Om de silur. bildn. i mell. Vesterg., s. 20, 

 tafi. II, fig. 5. 



1869. Phacops recurviis Linnarsson: Vesterg. knmbr. o. silur. afiagr., s. 59, 

 tafl. I, fig. 1 och 2. 



