48 



E. Olin. 



Af denna art har jag anträffat några väl bevarade pygidier, som fullt öfver- 

 ensstämma med Linnarssons och Holms beskrifniugar och afbildniugar. I likhet 

 med Holm kan jag ej å mma exemplar observera de å Linnarssons afbildning 

 antydda längsfårorna å brämets ribbor; de två af Holm angifna groparno i 

 gränsen mellan 3:dje och 4:de rhachis-segmentet äro deremot mycket tydliga. 



Af hufvudsköldar har jag funnit endast ett exemplar, som jag ansett mig 

 kuuna föra till denna art. 



Anträffad i Röståuga kyrkbäck och vid Jerrestad, 8V om Neckebo. — Anfö- 

 res af IIavn från Bornholm. 



Pseudosphaerexochus Ravni n. sp. 



Tafl. I, fig. 14. 



Tillsammans med föregående art har i Röstånga kyrkbäck påträffats ett väl 

 bevaradt pygidium af en annan, närstående, men betydligt större art. Pygidiet är 

 hos denna sistnämda 17 mm. långt och 38 mm. bredt, under det att hos mina 

 exemplar af P. Jaticeps Linrs. sp. de motsvarande måtten äro 4,5 och 12 mm. De 

 två främre segmenten i rhachis äro genom tydliga fåror skilda från brämet; dock bil- 

 das ej en sammanhängande axelfåra, som ju annars är fallet, utan de bakåt svagt 

 konvergerande dorsalfårorua å ett främre segment ligga vid bakre randen ett litet 

 stycke utanför början af det närmast bakre ledets. Tredje segmentet i rhachis skiljes 

 från det bakersta genom två vid dorsalfårau skarpt markerade, inåt svagare och i 

 midten ej sammanlöpande fåror. Brämet är genom 3 par djupa fåror uppdeladt 

 i 4 segment, som äro smalare invid rhachis än närmre midten. Segmenten, som 

 alla äro vackert bågböjda, utlöpa i bakåt eller, å de främre segmenten, något snedt 

 utåt riktade, breda, triangulära flikar eller taggar. Genom segmentens och taggar- 

 nes form är arten väl skild från den föregående, med hvilken den dock genom sin 

 allmänna byggnad företer en viss likhet. 



Ravn omnämner ^) från Vasagaard på Bornholm ett par pygidier, större och 

 mera långsträckta än de, som tillkomma Pseudosphaerexochus Jaticeps; äfven dessa 

 för han dock, ehuru med tvekan till sistnämda art. Vid besök å Köpenhamns 

 Mineralogisk Museum har jag varit i tillfälle öfvertyga mig om, att också dessa 

 pygidier tillhöra denna nya art. 



Staurocephalus clavifrons Ang. 

 Tafl. I, fig. 15—17. 



1854. Staurocephalus clavifrons Angelin: Pal. Scand., p. 67., tab. XXXIV, fig. 8. 



Jemte några delvis synnerligen väl bevarade hufvuden af denna karakteristi- 

 ska art har jag anträffat ett pygidium, som af flera skäl synes mig tillhöra den- 

 samma. Dels erbjuder nämligen pygidiet i fråga stor likhet med det af Barrande-) 



') Ravn: Trilobittannaen i den bornholmske Tiinucleusskifer, s. 57. 

 ^) Barrande: Syst. siliir. de l.i Bohême, pl. 43, fig. 31. 



