OÖ 



È. Oiln. 



Arten skiljer sig från den i Dalarnes trinueleusskiffer förekommande Ä. dalecar- 

 lica TöRNQU. genom glabellans stora bredd i förhållande till längden, genom sidopartiens 

 nästan lika stora bredd med midtpartiet samt genom de fasta kindernas stora bredd, 



Dindymene cornuta n. sp. 



Tafl. I, fig. 2Ü. 



Al' denna art föreligger endast en något skadad hufvudsköld från Röstånga 

 kyrkbäck. 



Ilufvudets yttre kontur är ej fullt tydlig, men synes ha varit i det när- 

 maste halfcirkelformig. Dorsalfårorna äro rätt djupa, starkt divergerande och 

 utåt något konkava. Glabellan, som sålunda vidgar sig starkt framåt, når en 

 maximil)redd nästan dubbelt så stor som bredden vid nackringen. 8åväl glabella som 

 kinder äro starkt hvälfda; de senare falla starkt utåt. Nack fåran är bred, ej syn- 

 nerligen djup; glabellan sluttar sakta ned mot densamma. Vid glabellans midt fin- 

 nes en snedt uppåt och framåt riktad kraftig tagg, som å mitt exemplar, i afbru- 

 tet tillstånd, är 0,5 mm. lång. Å glabellan äro för öfrigt smärre gryn likformigt 

 spridda öfver hela dess yta. Afven kinderna ha en liknande granulering, men äro 

 derjomtc gropiga af oregelbundna, rätt glesa insänkningar. Nackringen är hög och 

 synnerligen lång, nående omkring två tredjedelar af glabellans största bredd, och 

 försedd med enstaka knöllika upphöjningar. Den ganska breda bakre randlisten 

 är genom en rätt djup fåra skild från öfriga delen af kinden. 



Dindymene pulchra n. sp, 



Tafl. 1, fig. 21. 



Flera synnerligen väl bevarade hufvudsköldar föreligga af denna art. 



ITufvudet är mycket starkt hvälfdt, nästan halfcirkelformigt. De djupa, raka 

 dorsalfårorna äro framåt starkt divergerande. Glabellan, h vilken såväl i längdriktnin- 

 gen som tvärtöfver, är väl hvälfd, blir framtill dubbelt så bred som invid nackfåran. 

 Från nackfåran höjer den sig tvärt och når i don bakre tredjedelen sin af en punkt- 

 förmig upphöjning kraftigt markerade största höjd. Derefter sluttar den temligen 

 sakta framåt, tills den slutligen i främsta tredjedelen böjer sig ganska tvärt ned 

 mot främre randen. Ofver hela glabellan finner man smärre spi'idda gryn, likaså 

 å de fint urgröpta kinderna, fast der måhända något glesare. Inga basallober kunna 

 iakttagas, dock vill det å ett ställe (ungefär midt emellan glabellans midtknöl och 

 nackfåmn), der skalet saknas, synas, som funnes der en tvärgående fåra. Nackfåran 

 är smal och likaså nackringen, h vilken äfven är helt kort, upptagande endast unge- 

 fär en femtedel af bakre randens hela bredd. Kinderna, som äro ganska jemnt 

 hvälfda, utåt sluttande, sakna ögon och omgifvas af en genom en tydlig fåra af- 

 gränsad randlist, som å hufvudets ytterrand är ganska bred, besatt med i ore- 

 gelbunden rad ordnade, grofva gryn. ' Bakre randlisten är jemförelsevis smal. Kin- 

 derna ha afrundadt hörn, men det vill dock synas, som om den bakre randlisten 

 utlöpte i en liten, rakt utåt riktad tagg. Från den inre främre delen af denna 



