Cliasmoiiskalken och Trimicleusskiffein i Skåne. 



53 



Ett tillsammans med nyssnämda liufvudsköldar anträifadt pygidium är vis- 

 serligen ganska väl bevaradt, men för närvarande kan tydligen arten ej fixeras en- 

 dast med ledning af detta, då ju pygidicrna till så många (3) af mig förut här 

 beskrifna arter ännu äro okända. Pygidiet i fråga är föga livälfdt, dess längd obe- 

 tydligt större än bredden. Dess rbachis upptager något öfver två tredjedelar af pygi- 

 diets liela längd och har vid främre randen en bredd något mindre än hälften af pygi- 

 diets största bredd. Rhachis, som har !) segment, är i sin främre del nästan jeninbred, 

 men afsmalnar i sin bakersta tredjedel hastigt. Brämet har tre par långa, smala 

 och spetsiga taggar; det yttre paret riktade bakåt och något utåt, dc öfriga rakt l^akåt. 



Lichas laxatus M Coy. 

 Tad. I, fig. 27, 28. 

 1840. Livhas laxatns M'Coy: Synops. 8il, Foss. Irel., tafl. IV, tig. 0. 

 1854. L/rhas sexspliius AffGEHN: Pal. scand., p. 74, tab. XXXVIII, fig. 7, 8. 

 1854. Lii-ha.^ acideatiis Angelin: Pal. scand., p. 75, tab. XXXVIII, lig. 11. 



Redan Linnaesson ^) har anträffat denna art inom Fof/elsai/gsonirddct, vid Fält- 

 klubbens lokal F 2. Af ven jag har å samma ställe funnit ett par capita samt 

 ett pygidium, hvilka synas mig kunna hänföras till denna art. 



Hvad hufvudskölden beträffar, öfverensstämraa, så vidt jag kunnat finna, do 

 af mig funna fragmenten i allo med Angelins afbildning af hans L. aculeatus. 

 Det af mig påträffade pygidiet, som förlorat sina randtaggar, är för öfrigt ganska 

 väl bevaradt. Dess rbachis har, oberäknadt det stora bakre, fyra segment. Dor- 

 salfårorna fortsättas bakåt förbi rbachis, bli här något inåtsvängda, slutligen parallela 

 samt förena sig med en bakre randfåra, i hvilken äfven ett ])ar från ändan af rbachis 

 utgående sidofåror utlöpa. Genom dessa sidofåror samt genom randfåran och dorsal- 

 fårornas förlängningar omskrifvas tvenne rundadt triangulära lober. Enligt Angelins 

 afbildning skulle framom de nu nämda ännu ett par liknande lober finnas, anslutande 

 sig till bakersta segmentet af rhacbis. Mitt exemplar är här något skadadt, dock vill det 

 synas, som om randfåran knappast skulle fortsätta förbi de från bakersta segmentet ut- 

 gående sidoloberna. Förutom ofvan beskrifna lober märkas å pygidiets bräm två par 

 ribbor, alla genom snedfåra delade i ett främre, smalare och ett bakre, bredare parti. 



Den vigtigaste olikheten mellan det af mig funna pygidiet och Angelins af- 

 bildning synes ligga i utbildningen af brämets bakersta omskrifna lober. som hos 

 mitt exemplar synas mera rakt bakåtriktade. Skillnaden torde dock vara för obe- 

 tydlig, för att man på giund deraf skulle kunna uppställa någon ny art. Jag har 

 derför anslutit mig till Linn.\rssons bestämning, då vi helt visst båda haft material 

 af samma art. 



De exemplar, som legat till grund för min ofvan lemnade beskrifning, äro funna 

 inom Fogelsångsområdet vid lokal F 2, men äfven inom Tosicrupsomradd ha, SV 

 om (Jljeqvarn, anträffats fragment, som torde tillhöra denna art. 



') Linnaesson: Iakttagelser öfver de graptolitförande skiffrarne i Skåne. Geol. Fören. i 

 Sthlm Förhandl. 1879, Bd IV, .s. 21. 



