Chasmopskalken och Triimcleiisskiffern i Skåne. 



57 



Intet af mina exemplar visar thorax fullständig. Det största fragmentet har 

 9 hufvudskölden vidhängande thoraxsegment. Rhachis, som afsmaluar jemnt bakåt, 

 är längs midten starkt hvälfd. Dess främre rand, som raidt på är framåt konvex, 

 blir närmare dorsalfåran konkav, h var vid å hvardera sidan af rhachis af sond ras 

 ett j)lattare, något framåt vidgadt jmrti. Rhachis skiljes från pleurorna af kraftiga 

 dorsalfåror, hvilka äro så snedt stälda, att hvarje rhachisring framtill blir bredare 

 än bakre randen af närmast föregående segment och de skilda segmentens dorsal- 

 fåror tillsannnans bilda en zick-zacklinie. De med kraftiga snedfåror försedda, vid 

 ändan tvärhuggna plenrorna böja i sin yttre hälft ganska tvärt nedåt och något 

 bakåt, en böjning, som dock synes mindre markerad å de bakre segmenten. Pleu- 

 rornas inre del är ganska platt och sluttande inåt mot rhachis. 



Pygidiet är halFcirkelformigt, något hvälfdt, med åt .sidorna nedböjdt liräin 

 och djupa, utåt något konkava dorsalfåror. Dess rhachis, som har 10 tydliga 

 segment, afsmalnar under främre hälften rätt hastigt bakåt, men bibehåller derefter 

 nästan samma bredd, tills den något framför pygidiets rand slutar med en trubbig 

 spets. Brämet har 7 väl skilda, nästan ofårade ribbor; särskildt i ribbornas yttre 

 del kan dock ej så sällan märkas spår till en ytterst svag längsfåra. 



Arten förekommer inom Fogelsångsomrfidct i skiffern med CliiiKteograptm nu/osus 

 vid lokal J^13, norr om förkastningen. De här funna exemplaren äro mycket sam- 

 manpressade och illa bevarade, men dock ej sämre, än att de med säkerhet kunnat 

 bestämmas. Den förekommer inom detta område vidare vid lokalerna E28 och F3, 

 å båda ställena i hård kiselskiffer. I liknande bergart är den anträffad flerestädes 

 inom Röstångaområdet, nämligen i kyrkbäcken, i qvarnbäcken samt vid Räfvatofta, å 

 den senare platsen synnerligen rikligt i lösa block, men äfven i fast klyft nära 

 Albjersbackarne. 



Arten anföres af Tult-bkrg äfven från Röstångaområdet, nämligen från hans 

 lokal 8, V om diabasgången vid vägen mot Ask. 



Calymene incerta Barr. 

 Tatl. II, fig. 13, 14. 



1852. Cidymene incerta Barrande: Syst. silur. de la Bohême, p. 568, pl. 10, 

 f. 30—36. 



Några hufvuden och pygidier af denna art ha anträffats i afloppsdiket från 

 Tommarps norra kalkstensbrott. De öfverensstämma väl med Barrandes beskrifning 

 och afbildning. Glabellan liknar något den hos C. trwiidcivn Linrs., men har, 

 förutom de vanliga 3 paren sidofåror, längst framme ännu ett fjerde par tydligt mar- 

 kerade. Dessutom äro andra och tredje paret sidolober något längre än motsva- 

 rande första och andra paret hos C. trimideina. De intryckta punkterna i dorsal- 

 fåran vid glabellans främre hörn äro mera markerade och glabellan afsmalnar 

 något hastigare. Någon granulering är å de som stenkäi-nor bevarade exemplaren 

 ej att iakttaga. 



Lnnds Univrs Årsskrift. N. P. Afd. 2. Bd 2. 8 



