60 



E. Olin. 



vår art kunna misstänkas vara identisk med Barkandes Pr. perditus^), som i 

 Böhmen antrâJïats i motsvarande lager, xi:en Barrandes exemplar var, såsom 

 namnet äfven anger, så illa bevaradt; att någon beskrifning eller af bildning deraf 

 aldrig kunnat lemnas. 



Fr. scatdcns är träffad i sydligaste delen af mergeltägten öster om Röstånga 

 kyrkbäck (Tullbergs lokal 5), 



Phillipsia parabola Barr. 

 Tafl. IT, fig. 18. 



1852. Phillipsia parabola Barrande: Syst. silur. de la Bohême, p. 477, pl. 



18, fig. 24—27. 



1869. » » Linnarsson: Vesterg. kambr. o. silur. aflagr., 



s. 72, tafl. II, fig. 30—32. 



Många exemplar af denna art hafva anträffats, dock intet med fullständig 

 thorax. De of verensstämma fullt med Barrandes och Linnarssons beskrifningar 

 och af bildningar. De af Ravn omtalade två små fördjupningarna i dorsalfåran 

 äro å en del exemplar tydligt framträdande; belägna nära hvarandra vid glabellans 

 smalaste del bilda de en svag antydan till sidolober. Glabellans skal är vackert 

 orneradt. A hvardera sidan af glabellan utgår nämligen från nackfåran en gröfre 

 fåra, begränsad af upphöjda linier. Dessa fåror löpa i nästan rät linie upp på 

 glabellans främre, starkt hvälfda del, der andra liknande, fast något svagare, fåror 

 skjuta sig emellan de förra och ytterranden, hvilken de delvis anastomoserande få- 

 rorna i stort sedt följa, framtill löpande samman med de från andra sidan kom- 

 mande. Särskildt mellan de två hufvudfårorna, men äfven längre fram å glabel- 

 lan, ses derjemte en fin punktering, som kan iakttagas äfven å den fasta kinden. 

 En liknande ornering, med såväl fåror som punktering, tyckes också förekomma å 

 till detta slägte hörande hypostom, att döma af Lindströms af bildningar ^) af dylika. 



Förekommer å en mängd lokaler: inom Fogelsmigsområdet blott vid Koängen, 

 men der mycket rikligt; inom Eöstångaområdet i kyrkbäcken, vid vägen mot Ask 

 och i Räfvatofta; vid Tosterup O om liderna; inom Jerrestadsomixulet i afloppsdiket 

 från Tommarps norra kalkstensbrott samt SV om Neckebo. 



Arten anföres af Ravn från Bornholms triuucleusskiffer. 



Ptychopyge glabrata Ang. 

 Tafl. II, fig. 19—23. 



1854, Ptychopiige glahiata Angelin: Pal. scand., p. 54, tab. XXIX, fig. 3 — 3a. 



Hufvudet är hvälfdt, halfcirkelformigt; dess längd lika med halfva bredden; 

 bakre kanten är rätliuig. Dorsalfårorna äro mycket grunda och gå från nackfåran 



Barrande: Syst. silur. de la Bohême, SuppL, p. 15. 

 ^) Kavn: Trilobitfaunaen i den bornholmske Trinucleusskifer, s. 58. 

 ^) LiNDSTEÖM: Researches on the visual organs of the ti-ilobites, tafl. 6, fig. 13, 15. 



