Chasmopskalken och Trinucleusskiffern i Skåne. 



(33 



den bakre inskärningens form ocli det bakom centralfåran liggande partiets bredd 

 närmast öfverenstämma med A. ingens, ehuruväl dess rätt starkt buktade sidorän- 

 der också något påminna om A. nohilis. Hvad beträffar kindtaggarnes form, såväl 

 som tboraxledens pleuror, visar mitt material bästa öfverensstämmeise med motsva- 

 rande delar af A. ingens. Så är äfven fallet med de föreliggande fragmenten af 

 pygidier till fullvuxna individ. Visserligen skulle det falla sig svårt, on] ens möj- 

 ligt, att med ledning allenast af brämets segmentering afgöra, hvilken af de båda 

 näuida böhmiska arterna, som vår art står närmast, men enligt Barrande skiljer 

 sig A. ingens bestämdt från A. nohilis derigenom, att den förre å duplicaturen 

 bakom rliachis bar tätt stående, fina terasslinier, under det att den senare der har ett 

 fåtal glesa och grofva sådana, och i detta afseende öi;verensstämmer vår art full- 

 komligt med A. ingens. Någon afbildning af pygidier till unga individ af A. ingens 

 har Bareande icke, deremot lemnar han (Syst. silur. de la Bohême, tafl. 31, fig. 2—5) 

 figurer öfver dylika till A. nohilis. Med dessa sistnämda företer visserligen vår 

 art här i fråga en viss hkhet, men något kriterium af det berättigade i vår identi- 

 fiering med A. ingens står tydligen ej på den vägen att erhålla. Som nämdt står 

 vår svenska art i alla händelser A. ingens mycket nära, särskildt i fråga om kind- 

 taggarnes och pleurornas form samt strieringea af ])ygidiets duplicatur, något som 

 på samma gång skiljer den från den i öfrigt närstående A. nohilis. 



Det är möjligt och till och med ganska sannolikt, att det är denna samma 

 art, som IIavn anför under nanjn af A. nohilis Barr. från Bornholms trinucleusskiffer. 



Säkerligen är det denna vår art, som äldre författare omtala under namn 

 af Niohe lata Ang.^). Någon större öfverenstämmelse med Angelins afbild- 

 ning af Niohe lata visar den dock ej, tvärtom förefinnes en bestämd olikhet deri, 

 att pygidiet ej omgifves af någon limb och att rhachis har annan form samt brä- 

 mets ril)bor annat förlopp o. s. v. 



Men detta visar i sjelfva verket ej annat, än att Angelins figur är betydligt, 

 och det allt annat än lyckligt, komponerad. Att så måste vara fallet framgår också 

 tydligt af Here författares uttalanden. Linnarsson ') drar i tvifvelsraål, att Ange- 

 lins Niohe lata skulle vara en Niohe-iiri. De hithörande hufvuden han anträffat 

 liknade nämligen ej Angelins afbildning. Och Brögger^) visar, att arten ej kan 

 vara någon Niohe utan en Asaphus, hvadan han, då artnamnet latus, såsom redan dis- 

 poneradt för en Asaphus-avt, ej längre blir användbart, kallar arten A. trinudeorw» 

 n. sp. Han framhåller också, att Angelins afbildning, med dess af en raudfåra om- 

 gifna pygidium, ej kan vara riktig. Enligt meddelande af professor Moberg har äfven 

 han, från sin undersökning af Riksmuseets i Stockholm material, antecknat, att 

 Niohe lat/I. ej har en sådan tydlig limb, som Angelins figur synes utvisa. 



Undantagandes några thoraxled och kindtaggar samt ett hypostom anträffade 

 vid Jerrestad, SV om Neckebo, samt ett vid Koängen anträffadt hypostonj, härrör 



^) Angelin: Pal. scand., p. 14, t. X. 



^) LiNNARSSON: Vesterg. kambr. o. silnr. aflagr., s. 75. 



Buöggee: Ueber die Ausbildung des Hypostouies, s. 35, tafl. I, üg. 16. 



