Chasrnopskalken och Trinuclensskifferii i Skåne. 



65 



Vid Koängen kar funnits aftryck af ett hithörande pygidiuin, väl öfverens- 

 stämmande med Linnaessons beskrifning och afbilduing. Tullberg uppger sig i 

 Röstånga kyrkbäck ha funnit denna art, men egendomligt nog tillhöra några å 

 Lunds Geol.-Min. Inst:s museum befintliga af Tullberg såsom <S'. latifrons bestämda 

 pygidier från Röstånga kyrkbäck ej denna art, utan i stället någon lUaenus-ari, tro- 

 ligen 1. megalophthalmus. 



lllaenus Angelini Holm. 

 Tafl. III, ftg. 11. 



1883. lllaenus Angelini Holm: De svenska arterna af trilobitsl. lllaenus, s. 120, 

 tafi. IV, fig. 29. 



Af denna art föreligger endast temhgen illa bevaradt material, hufvuden 

 (utan lösa kinder) och pygidier. Glabellan begränsas af rätt djupa, nära nog paral- 

 lela dorsalfåror, som nå till och nästan framom hufvudets midt. Pygidiet har en- 

 dast antydan till rhachis. A skalet finnas mycket täta, fina, intryckta punkter. 



Anträffad vid Koängen och i Röstånga kyrkbäck. 



Arten anföres af Ravn från Bornholms trinucleusskiffer. 



lllaenus megalophthalmus Linrs. sp. 



Tafl. III, fig. 12, 13 



1869. Panderia megalophthalma Linnarsson: Vesterg. kambr. o. silur. aflagr., 



s. 78, tafi. 2, fig. 45. 

 1883. lllaenus megalophthalmus Holm: De svenska arterna af trilobitsl. lllaenus, 

 . s. 110, tafl. 6, fig. 12—14. 



Ett par nästan fullständiga exemplar, rätt många hufvudsköldar och en stor 

 mängd pygidier af denna art ha anträffats. De öfverensstämma fullständigt med 

 LiNNARSsoNs och HoLMs bcskrif uiugar och afbildningar. I likhet med Holm, har 

 jag ej â något af mina exemplar kunnat iakttaga den å Linnarssons figur angifna 

 punktformiga upphöjningen å glabellans midt. 



Arten förekommer vid Koängen, i Röstånga kyrkbäck, vid Tosterup () om li- 

 derna, i afioppsdiket från Tommarps norra kalkstensbrott samt vid Jerrestad, SV 

 om Neckebo. 



Den anföres af Ravn från Bornholms trinucleusskiffer. 



lllaenus longifrons n. sp. 



Tafi. III, fig. 14—16. 



Arten, af hvilken rätt många hufvudsköldar och några pygidier anträffats, 

 är ganska liten och saknar ögon. Hufvudet är starkt hvälfdt; dess ytterrand bil- 

 dar en cirkelbåge något större än halfcirkeln ; den bakre konturen är rätlinig. 

 Hufvudets längd utgör Vi af bredden. Dorsalfårorna äro rätt grunda men väl 



Lunds Univ:s Årsskrift. N. F. Afd. 2. Bd 2. 9 



