66 



E. Olin. 



markerade genom glabellans starka hvälfning. De fortlöpa frän hufvudets bakre 

 rand ända fram till den främre, om ock längst framme något mindre tydliga. 

 Glabellan, som nämdt väl afgränsad från och, i synnerhet något framför midten, 

 betydligt högre än kinderna, upptager vid basen en fjerdedel af hufvudets bredd, 

 afsmalnar något mot hufvudets midt, hvarefter den åter vidgar sig och når sin 

 största bredd strax bakom hufvudets framrand, der den är en tredjedel bredare 

 än vid basen. Helt nära bakre randen har glabellan å sin midt en liten upphöjd 

 punkt. A ett par af mina exemplar finnes strax framom närada punkt en 

 tvärgående nedtryckning, men denna synes dock knappast kunna tydas som nack- 

 fåra. Kinderna äro starkt hvälfda samt sakna facialsutur och randlist. Den bakre 

 randen bildar nästan rät vinkel med angränsande del af ytterranden, dock är 

 sjelfva hörnet något afrundadt. 



Tillsammans med ofvan beskrifna hufvuden ha anträffats ett par pygidier, som 

 antagligen höra till denna art. De äro svagt hvälfda och nästan halfcirkelformiga, 

 något längre än halfva bredden. Pygidiets rhachis, som hastigt afsmalnar bakåt, upp- 

 tager knappast en fjerdedel af framranden och är tydligt markerad endast å pygi- 

 diets främre tredjedel. 



Det är endast med tvekan och provisoriskt, som arten förts till Illaenus, 

 hvilket slägtes öfriga arter den är ganska olik, genom sin ända bort till hufvu- 

 dets främre rand tydligt markerade glabella. Artens ringa storlek föranledde mig 

 till en början att tro det endast vara ungdomsformer, som här förelågo. Men dels 

 visa exemplar af vexlande storlek inga en utveckling antydande olikheter, dels har 

 jag, oaktadt arten vid Koängen förekommer ganska allmänt, ej der anträffat någon 

 art, som skulle kunna antagas vara den fullväxta formen till denna. På grund 

 häraf har jag ansett mig böra uppställa den såsom en särskild art. 



Af mig anträffad endast vid Koängen. 



I professor Törnquists samlingar från Bornholms trinucleusskiffer vid Lœsaa 

 föreligger äfven ett vackert exemplar af denna art. 



Trinucleus Bucklandi Barr. 

 Tafl. IV, fig. 1. 



1852. Trinucleus Bucldandi Barrande: Syst. silur. de la Bohême, p. 621, pl. 

 29, fig. 10—17; pl. 30, fig. 24—28. 



Denna art är särskildt vid Koängen en af de allra vanligaste. Mina exemplar öfver- 

 ensstämma i allt väsentligt med Barrandes beskrifuing och afbildning, dock märkas 

 derå ett par alltid återkommande karakterer, som ej af Barra m de angifvas. Dels 

 hafva de nämligen i kindernas bakre randfåra, strax innan denna når den perforerade 

 limbeu, en väl markerad punktförmig fördjupning, dels har glabellans ändflik, något 

 bakom sin midt, vid dorsalfåran en tydlig, rundad grop (se tafl. IV, fig. 1 b). 



Förekommer inom Fogelsångsområdet vid Koängen; inom Röstångaområdet i 



