70 E. Olin. 



platta brämet och har 9 segment (ej som Törnquist uppgifvit 13). A skalets under- 

 sida finnas å gränsen mellan de olika segmenten, med undantag möjligen af de 

 två bakersta, mer eller mindre tydligt markerade i fyra längsgående rader ordnade 

 fördjupningar (bäst synliga å kärnor, der de naturligtvis framträda som upphöjnin- 

 ningar), hvilka i de två inre raderna äro skärformiga, bakåt konkava, i de yttre 

 deremot elliptiska, snedt framåt och inåt riktade. A pygidiets bräm äro också seg- 

 menten mai'kerade af svaga till ytterranden nående fåror, hvilka bilda en framåt 

 konkav båge, längst framme å brämet gående temligen ratt utåt men småningom 

 mera bakåtriktade. Dessa äro i regel sällan tydliga å skalbärande exemplar, men 

 kunna à väl bevarade skallösa exemplar alltid tydligt iakttagas. 



Arten föreligger från Koängen, Röstånga kyrkbäck, Tosterup, O om liderna, 

 afloppsdiket för Tommarps norra kalkstensbrott och Jerrestad, SV om Neckebo. 



Arten anföres vidare af Tullberg från lokalen vid diabasgången vid vägen 

 mot Ask och af Ravn från Bornholms trinucleusskiffer. 



Ampyx rostratus Sars. 

 Tafl. IV. fig. 9, 10. 

 1854. Lonchodomas rostratus Angelin: Pal. scand., p. 82, tab. XL, fig. 11. 

 1869. Ampyx rostratus Linnarsson: Vesterg, kambr. o. silur. afiagr., s. 80. 



Af denna art föreligger ett rikligt och väl bevaradt material, hufvuden och 

 pygidier. I dorsalfårorua strax bakom glabellans bredaste del finnas de af Lin- 

 narsson omtalade afiånga djupa insänkningarna, som äro nära 1 mm. långa och 

 0,2 mm. breda. Facialsuturen, lindrigt böjd, utåt konkav, når hufvudets framrand 

 på ett afstånd från glabellan lika långt som facialsuturens hela längd. Den för 

 arten så karakteristiska ref flingen å glabellans spröt är mycket tydUgt framträ- 

 dande. Afven i sjelfva glabellans främre del märkas å exemplar med bibehållet 

 skal smala nästan parallela fåror, som löpa i kroppens längdriktning ut mot sprö- 

 tet. Skalet visar små punktformiga fördjupningar mycket liknande dem hos A. 

 Portlocki, men betydligt finare och tätare. Strax framför dorsalfårans afiånga gro- 

 par ses å glabellans sida en punktförmig upphöjning och å glabellans bakre del 

 kunna skönjas tre nästan omärkliga insänkningar å hvardera sidan. 



Pygidiets rhachis är starkt konisk, framtill dubbelt bredare än vid bakre randen 

 samt fördelad i 11 segment. Limben är ganska bred, jemnt böjd och bakom rhachis 

 nästan vertikal samt visar, då skalet är i behåll, fina, täta terasslinier. Brämet har 

 å skalbärande exemplar vid främre randen en fåra, som i yttre delen är djup och 

 bred, men inemot rhachis, som den når bakom första segmentet, blir nästan utplå- 

 nad. Bakom denna främre randfåra synas 3 upphöjda, bågformiga, framåt konkava 

 linier, som, börjande helt svaga invid rhachis, löpa ut mot limben, dervid så små- 

 ningom tilltagande i styrka. 



Förekommer inom Fogelsângsomrâdet, vid lokalerna E28 och vid den se- 

 nare lokalen i de hårda kalkstensbanden öster om förkastningen; vidare i de undre 

 kalkstensbanden i Röstånga kyrkbäck, vid Räjvatofta samt SV om Oljekvarn. 



