Chasmopskalken och Trinucleusskiffern i Skåne. 



71 



Arten anföres af Tullberg från Röstånga (|varnl)äck och af Holst från 

 Jerrestad, SV om Neckebo. 



Ampyx tenellus Barr. 



Tafl. IV, fig. 11, 12. 



1872. Ampyx tenellus Barrande: Syst. silur. de la Bohême, SuppL, p. 50, 

 pl. 2, fig. 28-30. 



Från fyra olika lokaler ha anträffats enstaka hufvudsköldar, tillhörande denna 

 förut ej från Sverige kända art. De öfverensstämma ganska väl med Barrandes 

 beskrifning och afbildning, i det att bland annat glabellan med halfva sin längd 

 skjuter fram förbi kinderna. A skallösa exemplar synes endast märke efter sprötets 

 bas, men å ett par skalbärande sådana framträder äfven sprötet mycket tydligt. 



Arten förekommer som nämdt mycket sparsamt; endast ett exemplar har an- 

 träffats å hvarje af följande fyra lokaler nämligen: vid Kolingen, i Röstånga kyrk- 

 bäck, vid Tosterup, O om liderna, samt i afloppsdiket från Tommarps norra kalk- 

 sten sbrott. 



I Böhmen förekommer denna art i band D5. 



Ampyx globifrons n. sp. 



Tafl. IV, fig. 13. 



Från Röstånga kyrkbäck föreligga af denna art ganska många väl bevarade 

 hufvudsköldar. 



Hufvudet är mycket starkt hvälfdt och något längre än halfva bredden. 

 Kindernas främre del är nedböjd, nästan bildande rät vinkel med den bakre 

 delen. Den nästan sferiska glabellan är framtill något öfverhängande. Dor- 

 salfårorna äro ej synnerligen djupa, men allestädes, äfven vid glabellans främre 

 rand, fullt tydhga. Invid dorsalfårorna ses 3 par svaga sidofåror, mest fram- 

 trädande genom det afbrott de bilda i skalets ornering. Vid glabellan främre 

 ända märkes ett kort, rakt framåt riktadt spröt. Glabellan sluttar rätt starkt 

 mot nackfåran, som är hälften kortare än glabellans största bredd. Nackringen, 

 som är ytterst smal, knappast tredjedelen af den breda djupa nackfåran, från 

 hvilken den för öfrigt knappast är tydligt afgränsad, har vid bakre randens midt 

 en svag antydan till en upphöjd punkt. De starkt hvälfda kinderna äro triangu- 

 lära; den bakre randfårau är djup, rakt utåt löpande och slutande i en punktförmig 

 fördjupning; den bakre randen är hög och starkt sluttande mot randfåran. Facial- 

 suturen synes löpa från den bakre randen i en nästan rät linie framåt och något 

 inåt till den yttre randen. 



Skalet är å kinderna glatt, å glabellan deremot ytterst fint grynigt, utom i 

 sidofårorna. 



