Stratigrafisk öfversigt. 



För de bildningar vi här behandlat, Angelins regio Trinucleorum, erbjuda sig 

 vissa svårigheter att med säkerhet fastställa gränserna såväl mellan chasmops- 

 och trinucleuslagren inbördes, som mellan dem och närmast äldre och yngre 

 bildningar. 



LiNNAESSON särskilde 1869 såsom en särskild afdelning beyrichiahallten'^), 

 för hvilken han två år senare upptog Kjeeulfs namn chasmopshalk I sin karak- 

 teristik af denna bildning synes han dock i fråga om trilobiterna lägga mera 

 vigt vid faunans allmänna karakter än vid uppträdandet af några särskildt för 

 densamma utmärkande arter. 



Då chasmopskalken är typiskt utvecklad, förekommer i dess undre del rikligt 

 med cystidéer; så t. ex. i Dalarnes cystidékalh ocli Ryska (östersjöprovinsernas echi- 

 nosphaerifJadk. I Skåne, der ju skifferfacies (utan cystidéer) är rådande, måste fast- 

 ställandet af chasmopslagrens undre gräns ske med ledning af dess graptolitfauna. 



Som bekant förekomma Didymojjraptus geminus His. och Ogi/gia dilatata BstiNN. 

 i den öfre delen af den sveiiska orthocerkalken, der denna är fullständigast utveck- 

 lad. Men dessa båda fossil aro utmärkande för den norska silurens afdelning 

 4a ^), i hvars öfre del äfven Trinucleus coscinorrhinus Ang. hör hemma. Ofverst 

 afslutas afdelningen 4 a med lager, i hvilka Echinosphcpra aurantium Gyllenh. är gan- 

 ska allmän och hvilka sålunda stå på gränsen till chasmopslagren. Geminusskiffern 

 är sålunda att parallelisera med orthocerkalken, till hvars öfversta del också kalken 

 med Trinucleus coscinorrhinus Ang. torde vara att hänföra ■*). 



Till chasmopskalken kommer såluuda att jemte en del yngre bildningar äfven 

 föras Clinganiskiffern, som i sydöstra Skåne följer uärmast ofvan kalken med Tri- 



') LiNNAESSON: Om Vesterg. cambr. o. siliir. aflagr., .s. 18. 



^) » : Jemförelse mellan de .siluriska aflagringarne i Dalaiuie och Västergötland. 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förhandl., s.^345. Stockholm 1871. 



Bröggee: Geologisk kart over öerne ved Kristiania, s. 16. 



*) Äfven TÖENQUIST räknar i sitt arbete »Några anmärkningar om vestra Europas kambriska 

 och siluriska korologi» (Geol. För. Förh.' Bd-11, Häft. 6. Stockholm 1896.) hela zonen 4a i Norge 

 som en motsvarighet till öfversta delen af Sveriges orthocerkalk. 



