I tväime föregående afhaudlingar har jag talat om den rörelse, som värme fram- 

 kallar inom de kroppar, som äro värmeledare. Den första af dessa af handlingar 

 har till titel : Om det osmotisla {ri/ckef, och den citeras i det följande under förkort- 

 ningen »Osm. trycket»; den andras titel lyder sålunda: Om sammanhanget riidkm 

 osmolisJd och eleltrisH tryd-, och den betecknas i det följande kortare som »Sam- 

 manhanget» etc. De två afhandlingarne äro införda i de två föregående banden 

 aî denna årsskrift. Då jag nu fortsätter dem, blir det särskildt förloppen vid 

 kroppars lösning och vid molekulers dissociation, som jag skall bringa på tal. 



§ 1- 



Om tryek. 



1. Angående tryck i allmänhet må genast följande bemärkas. Vid jämvikt 

 inom en kropp, af hvad för slag kroppen än må vara, är det af trycket, som de 

 yttre krafterna upphäfvas. Trycket härrör således från yttre krafter. Och yttre 

 krafter i vanhg mening äro tryck från etervågor eller sådana vågors tryckdiffe- 

 renser. Men hvad vi beteckna som tryck inom en kropp på en dess partikel, kom- 

 mer ej direkt från etern, utan från det återstående af kroppen, och är således när- 

 mast en verkan af en vågrörelse hos kroppens delar. Denna vågrörelse, som således 

 är en följd af en eterrörelse, är själf ej eterrörelse, utan i stället molekularrörelse. 

 Tänka vi särskildt på det termiska eller det osmotiska trycket inom en kropp, så 

 skola vi, enligt utvecklingarne i afhandlingen »Om det osmotiska trycket» (Lunds 

 Univ. Arsskr. B. 40. Afd. 1), för dess härledning räkna med etervågor från hvar 

 och en af kroppens molekulers tvänne beståndsdelar, och med dessa vågor såsom 

 besittande en fasskillnad af 180" och såsom bärare af krafter, termiska krafter, från 

 molekulerna. Alltjämt betrakta vi molekul såsom binär förening. Och vi skola 

 vidare fatta den uppkomna molekularrörelsen inom kroppen såsom en stående våg 

 med växlande förtätningar och förtunningar, hvilka, när kroppen står fritt, vid 



^) Etern fattas dock dä som en l)laiidiiiiijj; af två gasartade änuien, af hvilka det ena fort- 

 plantar värme och elektricitet, det andra gravitationskrafterna. Se >Osm. trycket> ss. 20, 21 i 

 Lunds Univ. Årsskrift B. 40. Afd. 2. 



