Om kroppars lösnint; och därmed närmast förvandta företeelser. 7 



och resten af den inre energien med W. Då är H = Pc = ImT, hvarest km har 

 för såväl alla ioner som alla molekuler i lösning samma värde (2 gr. kal. pr gr. 



mol.). För en ion, som deltar i en stationär elektrisk strömning, skall, när ^ mh'^ 

 är tyngdpunktsenergi, 



(1) (/(^i mh'^ + >m -f = — d(Pv) + dL + dQ, 



där dL är arbete af andra yttre krafter, än molekulartrycket P, och med dQ förstås 

 nytt tillfördt värme, ett annat än det, som lämnat oss P, samt, som förut, v är 

 volum för ionen. A andra sidan finna vi för såväl ionens som för molekulens 

 tyngdpunkt, när rörelsen är stationär, 



— odP + dL, 



med, som förut, dL till arbete af de andra krafter än P, som äro särskild t verk- 

 samma för tyngdpunktens rörelse. 

 Häraf sluta vi, att 



3) rf0 dW=— Pdv + dQ, 



och förstå då, genonr att för 0 införa dess ofvan nämnda värde, att, när tempera- 

 turen hålles konstant, 



(4) dW= — Pdv-^dQ. 



Formel (2) har i den föregående af handlingen varit oss till särskild nytta, då 

 vi i § 4 därstädes (ekvv. (12), (12') sid. 17) studerat lönernas rörelse i den elektriska 

 strömmen. Vi hade då 



d.L = - cdV+ dM' + dF{T), 



V elektrisk potential, e iouernas elektriska laddning, dM' ett arbete af motstånds- 

 krafter och dF{T) ett arbete af värmet vid dess fortgång genom kroppen medelst 

 ledning. När T är konstant, bortfaller detta arbete. (I »Samma,nhanget» etc. art. 

 26 räknade vi — dF{T) som ett tillskott i energi för den betraktade ionen. Men 

 dF[T) är ett verkligt nytt tryckkraftsarbete, som lämnas af vågen, som framskrider 

 från isotermen T + dT till isotermen T). Ingen kraft från vare sig molekulernas 

 eller lönernas elektriska strömmar kan komma till synes här, emedan dessa ström- 

 mar få för en ion karakter af ytströmmar, som göra ionens yta fullt jämförlig med 

 ett magnetiskt dubbellager med konstant moment, och ett sådant har ingen verkan 

 utåt; dess potential har ju nämligen för hvarje yttre punkt värdet noll och har 

 äfven för punkterna innanför lagret ett konstant, ehuru från noll different, värde. 

 Se vidare härom i art. 23. 



I en molekul förlöpa strömmarne annorlunda. Där är det förnämligast genom 

 med hvarandra parallella strömmar, som molekulernas två atomer hållas tillsamman. 

 Se vidare härom i § 4. 



