Om kio])]iars lösning och flärnied nii.rmast törvandta toreteeleer. 13 



första Jf-väidet i (17) uttryckes den tillväxt, som M får vid /f-moleku!ens retlcxion 

 frâi) B:s fria yta, och detta sammanhänger pä det närmaste med riktningsändringen 

 för hastigheten h och samtidigt denna hastighets ändring i storlek frän Jt. till h' . 

 Det sluta vi af den första formeln å sid. 19 i »Sammanhanget» etc, där nu för ■/.' 

 skall skrifvas v.«, vidare h' föras under differentialtecknet, samt, såsom nyss, mole- 

 kulens håda atomer föras i räkning. Då finna vi nämligen för ifrågavarande ökning 

 af 31 en formel: 



där /\h = //.' — h. — De i vätskorna Ä och B i hvila komna 7f-molekulcrna länuia 

 intet bidrag till 31. 



Enligt § 3 har det i (lö), (16), (17) ingående Jv samma värde för alla mole- 

 kuler vid gifven temperatur. Detsamma anse vi vara fallet mod x,, (Jfr form- 

 lerna (9), (10) med efterföljande (9'), (K)')). Alltså beror [j. icke af K:s särskilda 

 beskaffenhet. Däremot skola värdena för 31 och 3Ï häraf bero, för såvidt de i 

 dem ingående h och h' göra det. 



12. Ekv. (2) i § 2 ha vi närmast att tillämpa. Vi antaga då, att temperaturen 

 hålles konstant och lika för A och för B under hela den tid, som lösningen fort- 

 går. För öfrigt vilja vi till en början antaga, för att förenkla räsonnementen, att 

 K, efter att en tid ha varit i beröring med A eller med B, eller med båda, där- 

 ifrån aflägsnats, och undersöka så det sluttillstånd, som därefter uppkommer för A- 

 och för I?-lösningarne. Hos Ä^molekulerna i dessa lösningar skola, äfven sedan de 

 slutat sina vandringar genom A och B, tyngdpunktsoscillationerna (9) — (12) stanna 

 kvar, antaga vi. 



Jag går nu att uppräkna de krafter, som verka på en iT-molekul, medan den 

 har vandringshastigheten /; och befinner sig i A. Först kommer molekulartrycket 

 P, som härrör från de redan i hvila befintliga Jf-molekulerna i A. Vi få 



(18) P, = hn C, J, 



om hn är den ofta nämnda molekularkonstanten, 6',i koncentrationen af ^-lösningen 

 = N : F, där iV" är antalet yi'-molekuler i A och V är lösningens volum. Likaså är 



(19) P, = hiiC,T, 



då med Cu förstås i>-lösniugens koncentration. 



Alla öfriga krafter på den betraktade JiT-molekulen ha fortplantats dit genom 

 etervågor. Sådana krafter äro de i föregående art. afhandlade med 31 och 31' till 

 kraftfunktioner. Vidare skulle de termiska krafterna höra hit. Från de i A (eller 

 B) stillastående JiT-molekulerna utöfvas inga krafter af detta slag på den förevarande, 

 i vandring stadda, iT-molekulen, men visserligen komma sådana krafter, — bortsedt 

 alltjämt från krafter af endast oscillatoriskt slag, — så väl från de andra inom 

 A med hastigheten /* framgående Z"-molekulerna som ock från de öfriga inom 



