14 



A. V. Biicklund. 



samma A i den motsatta riktningen med liastigiieten h' framgående, — allt för de 

 oscillationer (9), (II), som dessa molekulers tyngdpunkter utföra under vandringen, 

 hvaraf perioden för anslagen på molekulen af de termiska vågorna fråu de första, 

 de stillastående, iT-molekulerna, men ej från de andra, så väsentligt förändras ^), 

 De termiska krafterna från de i A vandrande TT-molekulerna skola emellertid upp- 

 häfva hvaraudra, emedan de äro, två och två, motsatta hvaraudra, men lika stora. 

 Så är nämligen fallet med de krafter, som komma från två molekuler, som passera 

 samma ställe i motsatta riktningar, den ena med hastigheten h, den andra med 

 hastigheten h' , emedan deras J äro motsatt riktade. Vid de reflexioner, hvaraf 

 ändriugarne af h och h' uppstå, är det blott tecknet, ej numeriska värdet för J, 

 som ändras. Termiska krafter på den betraktade iT-molekulen i A, som skulle 

 komma från Ä'-molekuler i B, kunna ej sättas i fråga, emedan dessa molekuler ha 

 en helt annan pulsationsperiod, än den ^-molekul, hvarpå de skulle verka, hvilken, 

 efter hvad vi antagit, befinner sig i A. På denna i vandring stadda Ä'-molekuls 

 elektriska strömmar verka åter, helt och hållet oberoende af alla oscillations- och 

 pulsationsperioder, samtliga de andra JT-molekulernas strömmar. Märkas må, att, 

 om endast det skulle vara för de i vandring stadda jöT-molekulerua som J hade en 

 mera konstant, eller kontinuerligt varierande, riktning, nämhgen samma en som 

 h resp. h' har, sii kan icJce häfof uppstå någon magnetisk verkan utåt, eftersom vi i 

 detta fall skulle räkna med lika många molekuler såsom magneter, riktade åt det ena 

 hållet {h), som vi hade att betrakta såsom magneter, riktade åt det andra hållet [h'). 

 — Samtliga molekulernas elektriska strömmars potential i afseende på strömmarne 

 i vår föreliggande Ä'-molekul betecknar jag med jS, där j då fungerar som total- 

 intensitet för strömsystemet i denna iT-molekul. Vi kunde naturligtvis ock ha be- 

 tecknat j som molekulens magnetiska moment. — Härmed finna vi för det fall, 

 vi särskildt velat behandla, en sådan ekv. som (2) med 



och således enhgt (13) för passagen i nämnda riktning genom själfva skiljeytan 

 emellan A och B: 



Däremot, öfverallt inne i A., hvarest P är konstant och enligt (16), utom vid A:s 

 fria yta (art. 11), d3f=0, skall man få 



dL = — d{jS) + dM. 



13. Alltså skall för en JT-molekuls passage från A till B gälla formeln 



vdF = — dUS) + dM, 



(20) 



(21) 



') '/.h tankes emellertid då vara af samma storleksordning som etervågornas fortplantnings- 

 hastighet, som är 3 . 10'" i al)solut mått. 



