18 



A. V. Backlund. 



energi förökt med \).h\ vid därpå följande reflexion från J5:s fria yta blir samma 

 energi -ytterligare förökt med ay.ji (h — h'); vid därpå följande i>assage genom A:s 

 och B.s skiljeyta blir den förökt med — - \).h' och slutligen vid -därpå följande 

 reflexion från fria yta förökt med ax.i {h' — Men algebraiska summan af 



dessa energiändringar försvinner. Alltså är det, hvad den inre energien angår, ett 

 verkligt kretslopp, som jï'-raolekulen härvid har fullbordat. ' 



Det är endast vid passagerna genom skiljeytan mellan A och B och vid 

 reflexionerna från dessa vätskors fria ytor, som TT-molekulen kan få sin inre energi 

 ändrad. Men vid ett och samma af dessa tillfällen är energien också alltid densamma. 



Det värme, som niolekulen vid detta sitt kretslopp upptar vid gränsytan emel- 

 lan A och B, afgifver den åter vid reflexionerna från A:s och 7?:s fria ytor. Det 

 är endast på detta vis i form af värme, som arbete kan sägas vara härvid produ- 

 ceradt af molekulen. (Observera nämligen, att, enligt det nyss utvecklade, det 

 vid molekulens två passager genom ^:s och B:s skiljeyta vppingna värmet är 



r //.' lA 



2 ,' jS och det vid reflexionerna aj'gifnn värmet, är 2 / jS — 2 / jS). Under rörelsen 



I A ■ ■ / ' / 



från skiljeytan mellan A och B genom B till dess fria yta skall molekulen hvarken 

 upptaga eller afgifva värme, och så skall älven vara fallet under rörelsen i motsatt 

 riktning från B.s, fria yta till den samma skiljeytan, och det samma gäller om 

 rörelsen inne i A. 



Antag y.A > x/,>, h > li . Då är det företrädesvis i B som /iT-molekulcr samlas, 

 nämligen till en myckenhet, jn* sekund proportionell mot h — h\ och trycket Pa 

 växer proportionellt häremot. Hastigheterna // och h' äro likväl då fattade som 

 translationsliastigheler. Dessa af taga emellertid snart och försvinna, men h och h' 

 Ktå likaJuJlt kvar i molclcnlernas tijngdimnlitsoscillationer äfvcn vid jämviktstUlsUinäct 

 inom A- och B-lösningarnr, sd länge ,'<om jämvikten hcsldr, och det är endast för sd 

 vidt h och h' ingd i osciUdtionerna som de förra formlerna afse dessa storheter. Här- 

 vid fungera (20) och (22) .^dsom jämviMsvillkor, nämligen (20) såsom jämviktsekvation 

 i sedvanlig form för hvarje sådant infinitçsimalt, prisniatiskt eller cylindriskt, parti 

 af JiT-lösningen vid skiljeytan mellan A och 7?, hvars ena ändstycke faller i A och 

 andra i B, och som utgöres af /^-molekuler med axlarno J för sina termiska moment 

 dirigerade från A till B, och med tyngdpunktsoscillationer för ändstycket i A af 

 typen (0) och med dem för ändstycket i i? af typen (10), med hastig, fastän kon- 

 tinuerlig, öfvergång från (9) till (10) för mellanliggande molekulära beståndsdelar 

 af det betraktade partiet. Ekv. (22) utgör jämviktsvillkor för ett bredvidliggande, 

 på motsatt vis orienteradt, parti af samma /{'-lösning, för hvars ändstycke i A tyngd- 

 punktsoscillationer uppträda af typen (11) och för hvars ändstycke i B oscillationer 

 uppträda af typen (12). Oscillationeriia (9) och (11) ha sannna fas, och likaså för- 

 siggå oscillationerna (10) och (12) samtidigt i samma led. 



15. Men af föregående art. föras vi ovillkorligen till frågan, om ej moleku- 

 lerna i en /iT-lösning i A och B skulle kunna bringas i en Carnots kretsprocess 



