22 



A. V. Bäckluud. 



K, och gående genom K 'n\ \ B till en punkt nära samma K, eller, dft x och P 

 gälla för konstanter i både A och B, integrationerna få utsträckas från en punkt 

 i A till en punkt i B öfver en sammanhängande väg genom A, K och Men 

 resultaten af sådana integrationer betingas dessutom af x:s och P:s förhållanden 

 vid öfvergångon från K till A och från K till B. Om för ett ögonblick vi tänkte 

 oss K gränsa ej omedelbart till A på en sida och på en annan sida till B, utan i 

 stället omgifvas af en lösnings vätska C, som skilde K från A och B, men själf 

 gränsade på en sida till A och på en annan sida till J5, och vidare i sammanhang 

 härmed vi föreställde oss den förra integrationsvägen äfven gående genom C och 

 alltså utförde de ifrågastående integrationerna i ordning från A genom C, genom K, 

 och åter genom C och in i B, så skulle vi finna, att integrationsresultateu af första 

 passagen från G till K och af andra passagen från K till G upphäfva hvarandra. 

 Återstår då, att 



/ k-dx — k' (vtir -y-c + 'f-n — x.i) = h' — x,i), . , 



{k'm — 2 gr. kal. pr gr. moL), \ ^ 



/ vdl> h'mT {log jy^ + log ~ j h'm T log ^| . 



G må vara af Imru ringa niäktighet man behagar och utgöras af hvilken som helst 

 af ^:s lösningsvätskor; för integralerna gälla dock samma värden. Vi antaga, att 

 dessa värden tillkomma nämnda integraler äfven när G saJcnas. Men då skola vi in- 

 föra i den ekvation, som erhålles genom subtraktion af (33) från (34), för differen- 

 serna (35) värdena (3G). Och elw. (32) heicomma vi sä oförändrad tillhaka. Allt detta 

 gäller emellertid endast för jämviktstillståndet eller i allmänhet det stationära till- 

 ståndet, och i sammanställningen AKB inträder jämvikt eller ett stationärt tillstånd 

 först då ZiT-lösningarne i A och B uppnått maxima af koncentration. Fß/ Pa skall 

 sålunda nu utgöra ett mått på förhållandet emellan koncentrationerna för de mättade 

 lösningarne af K i B och i A. Men samma ekvation för Pb P.u ekv. (32), gällde 

 äfven då K blott en kortare tid varit i beröring med A eller andra lösningsvätskor, 

 samt K sedan bortförts, och B hållits direkt eller förnicdelst andra mellanskjutna 

 iösningsvätskor i beröring med A. Vid jämvikt kommer således alltid förhållandet 

 mellan koncentrationerna af K:s lösningar i A och i B att vara konstant lika med 

 förhållandet mellan koncentrationerna för de mättade lösningarne af samma ämne K i 

 samma lösningsvätskor A och i?, temperaUtren förutsatt alltjämt konstant lika. 



Detta är måhända först framhäfdt af Bbrthelot och Jungfleich (1872). 

 Henrys fördelniugslag från år 1805 är också häri innehållen. 



^"^ § 5. . ■ - ' 



Om smältning oeh ångbildning. 



18. Den kretsprocess, som kom på tal i art. 15, var en Carnots kretsprocess. 

 I artt. 13 och 14 var det en annan kretsprocess som behandlades. Den utgjordes 



(36) 



