24 



A. V. Backlund. 



betrakta som mellanformer. I B har sålunda J^T-molekulen, medan den går från 

 A till B:s fria gräns, en form, som är väsentligt olik dess form i A före dess ut- 

 träde därifrån, men vid reflexionen från j5:s fria gräns blir raolekulen delvis, raeu 

 också blott delvis, förvandlad i anseende till aggregationsf ormen, så att en del af 

 molekulen får en form, som mera närmar sig den förra formen i A, då däremot 

 återstoden behåller den förra formen i B. Men äfven efter att molekulen inkommit 

 i A och däraf delvis ytterligare förändrats, har den ej uppnått sin slutform i A. 

 Denna erhåller den först efter sin reflexion från A:s fria gränsyta. 



19. Med dylika öfvergångar hos molekuler från en form till en annan, h var- 

 vid en och samma molekul delvis antar en forms och delvis en annan forms karak- 

 terer, måste vi räkna äfven för vattnets öfvergång från vätska till ånga. Då, såsom 

 i art. 15, vi låta A och B tillsammans utgöra ett ringformigt rum med temperaturen 

 konstant = T vid det ena beröringsstället, låt vara a, och konstant = T vid det 

 andra beröringsstället, h, och tänka oss A innehålla vatten i flytande form och B 

 innehålla ånga, så må vi väl kunna tänka oss ånga öfverflyttad inom B från a till 

 h under det den hålles mättad, och att den sedan ledes, kondenserad som vatten, 

 från h, där temperaturen är T', till a med den högre temperaturen T, och att vid 

 hela denna process trycket hålles svarande mot temperaturen såsom kokpunktstem- 

 peratur, låt vara p = F[T), men då måste värme tillföras och borttagas ej endast 

 vid a och h, utan äfven emellan dessa ställen. Den förevarande processen blir icke 

 någon Carnot's kretsprocess. V^i kunde visserligen ha företagit en sådan med före- 

 liggande vätska och ånga, men kunde då ej hållit ånga och vatten hela tiden i 

 mättadt tillstånd eller vid kokpunkten. Vi erhålla därför i intet fall ångvärrnet 

 proportionellt mot absoluta temperaturen. Men antag, att vi användt på den före- 

 liggande kroppen en Carnot's kretsprocess emellan tillstånden {p, T) och [p — dp, 

 T — dl), med dp = F'{T)dT, hvarvid öfvergångarne fram och tillbaka emellan dessa 

 positioner skulle skett längs adiabatiska linier: vi skulle då haft vid dessa öfver- 

 gångar vatten i blandad form af vätska och ånga, ej hela tiden vid kokpunkten, 

 och endast vid isotermen T hade det tillförda värmet. Q, kommit alt utgöras af 

 enbart latent ångvärme för hela den vattenmängd, som passerar från a till h. Det 

 vid isotermen T — dT bortförda värmet är latent ångvärme blott för så mycket af 

 det i form af ånga inom B och vid h befintliga af vattnet, att vid en följande 

 förändring längs en adiabatisk linie det hela kan återkomma till sitt första tillstånd 

 [p, T). Det värmet kalla vi för Q' . Nu skall emellertid efter de för den omvänd- 

 bara Carnotska kretsprocessen gällande grundreglerna: 



Q, Q — Q' det framkallade tryckkraftsarbctet 



T ~ ^^llT~ ^ dT 

 Tryckkraftsarbctet är = — / rdp, om v är kroppens volum eller volum af så mycket 

 af kroppen, som deltar i kretsprocessen; alltså här ifrågavarande arbete approxima- 

 tivt = [r' — ?•) dp, om v' är kroppens volum i ångform i B och v samma kropps 

 volum i vätskeformen i A. Häraf Clapeyrons formel: 



