Om kroppars lösning och dilruied närmast förvandta företeelser. 



29 



Eller ock kunde vi säga härom, att vid en molekuls dissociation öfverföres värme 

 från inolekulernas cellsystem till ionernas. Vi tala likväl då som vore co > p och 

 > . Men någon livila kan ej ifrågakomma för de nya ionerna, förrän JT-moIe- 

 kulerna i lösningen till en bestämd myckenhet dissocierats, ja, ända tills en åter- 

 bildning af ionerna till raolekuler är på väg att inträda. Ekv. (41) hänför sig till 

 denna tidpunkt och säger oss, huru ^/(= j/') då beror af ^. 



I (40) kan V vara konstant och blir så i det i början af denna art. omnämnda 

 fallet. Då skola också alltjämt p' och p" behålla samma värden; — vi hade ju 

 äfven antagit, att oupphörligen dissociation och nybildning af molekuler förlöpa i 

 samma mått vid sida om livarandra. I hvurje fall blir p" = p' . Och likaså skall 

 i hvarje fall enligt (31») och (41) 



(42) p = Kp'\ 



där K beror af (o och därför af T samt iT-molekulernas beskaffenhet, men ej af 

 F:s storlek, således ej af lösnings vätskans mängd. 



Om med C och C vi beteckna koncentrationerna 



af /C-molekulerna och af a- (eller ('; )ionerna i lösningen, så kunna vi enligt (40) 

 skrifva (42) imdcr formen: 



(43) C==K.hnT.C'\ 



25. Ekv. (42) må vi hellre skriFva på följande vis: 



(44) nV ^ K . LmT .n'\ 



och tillämpa denna formel på det fall, att F, men icke T, varierar. Då kan man 

 hvarken betrakta n eller n' som konstanta. Men n -\~ 2n' skall vara konstant, låt 

 vara - [x. Nu är K i ekv. (42) oberoende af p och p' och vidare äfven af n och m'. 

 (Ty K beror helt och hållet af (o, och co är värdet af molekulens spänstiglieLsgräns 

 i lösningsvätskan). Vi må därför sluta af (44), när vi skrifva K i stället för 

 K . km, att 



K'Tn - -f 2??'F= [J.F, 



och att således 



dn' [>. — 2'}i' _ n 



dv ^ 2{v +~7r TiV) ^ 2(F + 7rr?o 



Emedan alltså aldrig är negativt, utan i stället alltid positivt, kommer n' 



att ökas njed F, och dissociationen af /i-molekulerna i lösningen ökas därför med 

 utspädningen. 



Formel (43) är att anse som ett uttryck af Ostvalds lag för dissociationen. 



