Olli kroppars lösning och däinied iiiirniaet föivandta företeelser. 31 



fp. Cih Cm r 1'^ 



(4ß) vdp + »".1 vdp • • • = "i i 'h^ + "o , ''"'7' + • ■ • 



och dä äfveii här, hksom i art. 24: 



1-2) - r^2>i = '''2P2 = = Pi' — ^'2' P2' ■ ■ ■ — kmT — konst,, 



måste vi af föregående ekvation draga denna shitsats: 



'"1 ^^SPi + »'2 ^^ëJ'i + ■ ■ = "1 l<''gi'i' + »2 l'^'gi's' + • • + konst., 



eller 



(47) = konst. 



Vi ha antagit samtliga spänstighetsgränserna to i integralerna (46) olika. Vi före- 

 ställa oss nämligen, att den betraktade reaktionen har en serie genomgångsstadier 

 mellan stadierna A och B såsom varande de enda af en beständig karakter. 

 I stället för och />' må vi införa genom ekvationerna: 



Vi2h. = Vi pi = km T och = u.jk^ = . . . [J-,';^/ = . . . F, 



koncentrationerna . . -^4, ■ • • -^i. ■ ■ ■ ^i- 1^2 ■ • • ''^ ^^'"^ «'l'i' 



tagit, att de ni och « molekulerna A och 1? ej äro de enda af dessa slag i rummet 

 V. Om vi beteckna i fråga varande koncentrationer med de samma bokstäfverna 

 A och B, så få vi skrifva (47) under formen: 



(48) i?%;;;; ='^^"^^-' 



konstanten oberoende af koncentrationerna, men ej af ämnenas beskaffenhet, ej 

 heller af reaktionens förlopp, och ej heller af T. Ty häi-af bero de värden för 

 O) och w', som lämnat oss konstanten i fråga. I formel (48) igenkänna vi det 

 vanliga uttrycket för Guldüeeg Waages reaktionslag. Om något af ämnena, låt vara 

 ylj, tillsättes i öfverskott, så ändras därmed A-^ i (48), och, innan jämvikt åter kan 

 uppstå i reaktionen, måste de andra A, B ändras till dess ekv. (48) på nytt blir 

 uppfylld med oförändradt samma värde som förut lör konstanten i högra membrum. 

 Naturligtvis är då förutsatt, att reaktionen ändock alltjämt behåller formen (45). 



