20 Job. Chr. Moberg och Carl O. Segerberg. 



(l882) åter i tre underafdelningar (7.,ß och y), af livilka de båda äldsta 3aa (skiffer 

 och kalkslen med Symphysnrus incipient) och 3aß (ceratopygeskiüer) så vidt 

 man då visste ej egde någon motsvarighet inom Sveriges ceratopygeregion. 

 Hvarken ])etrogra tiskt eller paleontologiskt visar nnderafdelningen 3aa skarpa 

 gränser mot äldre eller yngre lager. Jemte karaktersfossilet, S. incipiens, träffas i 

 denna nnderafdelning blott ett par braehiopodcr samt Accrocare norrrfficiim och 

 Paraholinella liniifis, hvilket sistnämnda fossil äfven går upp i närmast yngre lager 

 eller ceratopygeskiffern. Denna senare synes, om man frånser dess petrografiska habitus, 

 vai-a föga skild från ofvanliggande ceratopygekalk Sav, i hvilken dock, som ju är att 

 vänta, flera nya arter tillkonnna. DicellocephnUna dicrœura (och angusfimiida) Ang., 

 Apatocephahis scrratus Boeck, Cyrlometopus foveolahis Ang., Cyrtometopus (P/iomera) 

 primiqennsi Ang., Haip/des rufjosus S. et B., Orometopus (iafifrons Ang., Nilens Uyn- 

 hatus BitÖGOKK samt Megahtspis stcnoracMs Ang. aff. angifvas endast från Say, 

 men annars är ceraloi>ygeskifferns trilobitfauna identisk med ceratopygekalkens, 

 undantagandes att ParaloVinella limitis Bröggee från den förra i den senare ersattes 

 med I\ ruffosa Brögger. I öfrigt är att märka, att Bryograpfus rnmosus Brögger 

 endast anträffats i ceratopygeskiffern, Discina? ceratopygarum Brögger, BcUcrophon? 

 norvégiens Brögger, OrtJioceras attavus Brögger och Beyrichia nana Brögger åter 

 blott i ceratopygekalken. 



I »Die silurischen Etagen 2 und 3» anföras (s. 18) från Krekling, ur lager, 

 som anses tillhöra ceratopygekalken, Mvgalaspis hcroidcs Brögger och M. stenorachis 

 Ang.?, men denna ujipgift beriktigades någon tid derefter (jfr Brögger 1886: 1); 

 lagren i fråga befunnos vara af något yngre ålder. 



Sid. 138 och följ. jeraför Brögger de af honom beskrifna norska lagren 

 med utländska förekomster; så omnäinnes att zonerna 3aa och 3aß ha motsvarighet 

 i Englands Shineton shales och att faunan vid Hof, i Bayern, närmast är ekviva- 

 lent till ceratopygeskiffern. 

 » 1 beskrifningen till kartbladet »Wreta kloster» (Linnarsson och Tullberg 



1882), omtalas en vid Berg (i Östergötland) »under ortliocerkalken liggande 

 och med denna delvis sammanvuxen skiffer af lös och mergelartad beskaffenhet 

 och gröngrå färg», hvilkens alla fossil af vika från orthocerkalkens och hvilken der- 

 före anses böra tills vidare betraktas »som en särskild troligen till den i Vester- 

 götland uppträdande Ceratopygekalken hörande afdelning». Enligt hvad som 

 uppgifves, ha i denna mergelskiffer funnits följande arter: Megalaspis [Megal- 

 aspidcs enligt Brögger 1886: 1) dalecarlicus Holm, Ampyx pater Holm, Agnostus 

 Sidenbladhi Linrs.?, Ceratopyge sp. indet., Symphysnrm sp., Aerotrcta sp., Orthis 

 sp. och några graptoliter, möjligen tillhörande Phyllograptus och D/dyniogrnpfas, 

 hvadan faunan sålunda skulle närmast öfverensstämma med den, som Holm be- 

 skrifvitfrån Skattungbyn i Dalarne (Holm 1882: 1). — I dessa (Tullbergs?) uttalanden 

 synes oss dock fimias en viss motsägelse. Ty den af Törnquist (1876) först om- 

 talade »Phyllograptusskiffern» vid Skattungl\yn är tydligen af samma ålder som de 



