üidia,« till kaiiiiL'duiiien om cei';ito|)yjj;erf,tîiijiieii. 



31) 



en CJono(/ra2)tit,s-'/.on iiioiu diclyograptusskitï'ern, franilmller han att dessa m. fl. fakta, 

 såsom t. ex. fyndet af en typisk Brj/ograjytKs KJcrulf/' i »Tetragraptusskiffer» vid 

 Deep Kill, antyda subzoner bildande öfvergängsled till Beckmantownian's (lägsta 

 nndersilurens) Tetragraptns och Phyllograptuszoner. Dessa öfvergängszoner räknas 

 som ekvivalenta med Skandinaviens ceratopygekalk. Icke dess mindre anser sig 

 RuEDEMANN, som det vill synas väsentligen påverkad af Bröggeks äldre âsigt, böra 

 räkna dictyograptusskiffern till kambrium, såsom dennas öfversta del. 



I ett senare arbete från 1904 beriktigar Ruedemann delvis sina förra uppgif- 

 ter. Dc nämnda graptoliterna från Cl onograptus 7.o\\q\\ hänföras alla till Staurofiraptus 

 (hckotonuis Emmons, och Br. /iT/e/ «/// från J)eep Kill göres nu till en ny art, ii/ . 

 detta senare ej utan liänsyn till att Br. Kjernlß i Europa synes mota på lägre nivå. 



' Hvad nyss nämndes om förhållandet mellan Skandinaviens ceratopygeregion 

 och Nordamerikas denna motsvarande bildningar kan i det stora hela äfven sägas 

 om föl-hållandet mellan den förstnämnda och Englands Tremadoc och Shineton 

 shales, fi'ânsedt alt de engelska bildningarno i fråga äro mera i detalj studerade 

 och sålnnda Icmna säkrare hållpunkter för en parallelisering. I sitt arbete »Cambrian 

 and associated beds of Malvern » behandlar T. Ghoom (1902: 1) hithöriga frågor, 

 dervid vederbörligen beaktande den äldre engelska litteraturen angående gränslagren 

 mellan silur (ordovicium) ocli kambrium. Hänvisande till de ]-ikliga citat, som nänui- 

 da ai'bete lenuiar, kunna vi derföre här åtnöja oss med att anföra de vigtigastc 

 1'osultaten af (Jhoom.s undersökningar. Gudom konstaterar att dictyogra|)tusskiffern 

 i Norra Wales hyser jemtc den gi'aptolit, efter hvilken skilïern har sitt namn, en 

 fauna af Trenjadoc-typ. Deri träffas äfven .sådana trilobiter som Siiinphjsnrus (Fsi- 

 locephalns) iiuiafatiis Salter och N/ohe Hoin/rai/i Salter, af hvilka (enligt Brögger 

 1896, s. 33 och 34) den förra är, om ej identisk med, så dock luycket närstående 

 till S. incipicns Brögger, under det att N. Hoiiijnii//' kan anses sannolikt identisk 

 med N. insigiiis Jjines. 



I den engelska litteraturen förekomma mycket vexlaude uppgifter om nivån 

 för Bictijog)aptus ßahellifonnis Eichw. (D. sociale Salter). Fossilet har stundom 

 anförts från U|)per Lingula-Flags, således ända nere i skikt med Fclfiira scara- 

 hceoides AVahlenb. och Sphceroplithahnny aJatus Boeck, men dervid är att uttryck- 

 ligen framhålla, att i en sådan skilïersvit de nämnda trilobiterna tillhöra dennas 

 undre del, medan B. jlahvlJifoimis uteslutande förekonuuer i allra öfversta skikten. 

 Och å andra sidan angifva flera engelska författare, att nämnda graptolit i N. 

 Wales förekonuuer äfven i Lower Treiuadoc, hvarföre också Bröggeu (1896, s. 3'.») 

 paralleliserar dervarande Lower Tremadoc med sina zoner 3aa och 3aß. 



Groom uttalar sig också (I. c, s. 13) derhän att, derest dictyograptusskiffern 

 skall betraktas som en egen zon, denna bör räknas till Tremadoc och gränslinien 

 mellan Ordovicium (undersilur) och kambrium sålunda dragas närmast under den 

 på nämnda sätt begränsade Tremadoc. 



