48 



Joli. Cliv. IMoberj;- ucli Cari O. Segerberg', 



Beträffande föregående schema är att märka att orthocerkalken, som vid Fo- 

 gelsång har säregen fauna, i ålder torde Hgga mellan planilimbatakalken, af hvars 

 karaktersfossil ej spår här anträffats, och centauruskalken, enär denna senare ju är 

 ekvivalent med geminusskiffern, som säkert är yngre än Fogelsångs orthocerkalk. 

 Förhållandet mellan denna senare och de i schemat omnämnda Phyllograpfus förande 

 skiffrarne är ännu ej tillräckligt unders()kt, och det är möjligt att dessa senare åt- 

 minstone delvis endast äro inlagringar mellan kalkstensbankarne. (Jfr också Mo- 

 berg 1896, not. 1 å sid. 20). Inom ceratopygeregionen kan iagerserien sägas vara 

 alldeles fullständig, medan deremot regionens öfvergångslager till äldre eller yngre 

 bildningar härstädes ej kunnat anträffas i direkt samband med densamma. 



I det föregående har lemnats en ölVersigt af lagerföljden i dess vexlande 

 facies inom flera skilda områden, der ceratopygeregionens bildningar förete någon 

 större omvexling och utförligare undersökningar angående dessa blifvit gjorda. Fa\ 

 jemförande granskning af ofvanstående schemata har låtit oss komma till följande 

 resultat. Undre didymograptusskifferns undei'sta del faller inom ceratopygeregio- 

 nens gränser; vi kunna sålunda betrakta zonen med Tctraf/r. phjllonraptoides såsom 

 en ekvivalent till ()fre delen af »ceratopygekaiken». Detta framgår nämligen, dels 

 direkt af förhållandena vid Huimeberg, dels indirekt deraf, att undi-e didymogra])- 

 tusskifferns och ceratojiygekalkens utveckling å hvarje särskild lokal synes stå i om- 

 vändt inbördes förhållande. I sydöstra Slåne, der den förra är fullständigt utveck- 

 lad, är typisk »ceratopygekalk» ej ens känd, och vid Ottenby, det ställe der »cera- 

 to[)ygekalken» uppträder i största mägtighet, saknas fullkomligt undre didymograp- 

 tusskiffer. Att äfven planilimbatakalken mångenstädes företrädes af undre didymo- 

 graptusskiffer, kan ej betviflas, men osäkert är deremot huru stor del af denna, 

 som tjenstgör vid remplaceringen. 



Vidare vill det, åtminstone med vår nuvarande högst fragmentariska känne- 

 dom om hithörande lager, synas som skulle man i Sverige ej kunna särskilja» cerato- 

 pygeskiffer» såsom en särskild, bestämdt begränsad zon, likvärdig med den Brög- 

 GER uppställt för Norges vidkommande. Visserligen ha vi å flera ställen under 

 den egentliga (öfre) ceratopygekaiken skiffrar eller andra lager, hviika samtliga ut- 

 märkas genom sin rikedom på Shunuirdia och som nog delvis åtminstone torde 

 motsvara Norges ceratopygeskiffer. Dessa, för hviika som nämndt läget under re- 

 gionens öfversta lager och den ymniga förekomsten af arter tillhörande slägtet Shu- 

 maidia äro en gemensam karakter, synas emellertid i öfrigt ej gerna kunna betrak- 

 tas såsom en enhetlig zon, hvilken direkt skulle kumia paralleliseras me<l Norges 

 ceratopygeskiffer. I de bildningar, som vi här sammanföra under benämningen 



