IV. Ceratopygeregionens utbredning i Sverige. 



Visserligeu iunehåller den historik eller litteraturötVersigt, vi i det föregående 

 leinnat, äfveu redogörelse för utbredningen af här ifrågavarande bildningar, men 

 uppgifterna angående de olika förekomsterna finnas dock der så spridda att en 

 samlad öfversigt torde vara väl behöflig, i all synnerhet som dermed erbjuder sig 

 ett tillfälle att beakta äfven en del nyare svensk litteratur, som i historiken ute- 

 glömts eller kommit oss tillhanda först efter historikens afslutande. 



Regionens undre afdelning, dicfifof/rcqytussviten, är känd från en mängd lokaler 

 i skilda] provinser. I Skåne har den anträffats vid Foifdsâi/g, Sandby, Tosfenip, 

 Flagahro, Jerrestad. och Kivilcs-Esptröd. Att såsom vi förmodat (s. 32, not 3) den 

 af Tullberg (1882: 1) augifna förekomsten vid Gislöf ej är att räkna som fast 

 klyft, bekräftas af en uppgift i »beskfifning till kartbladet Simrishamn • (Holst 1892), 

 enligt hvilken man från nämnda trakt ej af »dictyograptusskiffer» trâtïat mera än 

 ett löst st3'cke orstenskalk i närheten af Gislöfshammar. Deremot torde hithörande 

 lager anstå äfven vid Ä/carpsmöUa På Öland träffas dictyograptusskiffern mer 

 eller mindre tillgänglig allestädes vid vestkusten från Ottenhy i 8 upp till Kastlösa 

 i N [se vidare »beskrifning till Blad 5 oinfattande de topografiska kartbladen Les- 

 sebo, Kalmar, Karlskrona, Ottenby (samt Utklipporna) af Herman Hedström och 

 C. WiMAN», Sver. Geol. Unders. Ser. A 1, a. Stockholm 1906]. Vidare är den 

 känd från trakten N om Borgholm, der träffad vid Äleltlinla och Horn (se »beskrif- 

 ning till kartbladet Mönsterås med Högby», Sver. Geol. Unders. Ser. Ac, N:o 8. 

 Stockholm 1904). I Östergötland har den påvisats anstående vid Knifvinge. 

 Hushyfjöl och Storberg samt i lösa block vid Berg m. fl. ställen (Linnarsson och 

 Tullberg 1882). I Vestergötland är den af gammalt känd vid Nygård å Hun- 

 neberg samt Orrehohnen ocli har nu senast af Wim an anträffats äfven vid Klef va 

 å Mosseberg (se »beskrifning till kartbladet Falköping», Sver. Geol. Unders. Ser. 



o 



Aa, N:o 120. Stockholm 190(i). Af ven i Ångermanland är dictyograptusskif 

 fer funnen vid Tåsjöberg (Wiman 1902: 2). 



Dictyograptussvitens öfre del, bryograptusslcifern, är påvisad endast å ett fåtal 

 af fyndorterna, nämligen vid Fågelsång, Tosterup, Flagabro, Jerrestad (och Akarps- 



') 8e liiironi nävmiu-c i .'irtbeskrifiiinnon niider nilirikon Ceratiocaris scanicufi Wtin uisit. n. 



