Bidrag liil kiiiiiieiluiiH'u um (•(.'iat.i;i|>ygevegiijiit'ii. 



59 



terial bestående, röiiormiga kropparne äro starkt sammanpressade, plattryckte och 

 af något vexlande bredd. De bildas af ringar eller segment, af hvilka 2 à 4 

 komma på en längd af 1 mm. Fig. 1 och 3 visa den vanliga, vid ena ändan till- 

 spetsande, vid den andra c:a 2 mm breda, formen. Stundom äro fossilen något snedt 

 nedpressade, hvarvid man kan iakttaga dels fragment (se tig. 4), som visa en 

 öppen cylinder, dels exemplar n^ed omböjd (inrullad ?) spets (se fig. 2). Nå- 

 gon bestämd tolkning af fossilets ställning i djurriket kan för närvarande, då fyn- 

 det är så godt som enastående, icke göras, men vi ha dock ansett skäligt att nänma 

 detsamma lör att derigenom säkrare hänleda uppmärksamheten på andra eventuela 

 liknande fynd. — Skifferstycket, som insamlats af G. C von Schmalensée, råkade 

 under föremålens afbildning ligga i starkt solsken, hvarvid det chitinösa materialet 

 aflöste sig. De aftryck af undersidan, som dervid kommo i dagen, visade riktighe- 

 ten af vår uppfattning, att verkliga rör och ej blad eller skifformade kroppar 

 förelågo. 



Spongitc : 



Protospongia fenestrata Salter. 

 TaH. I, fig. 5. 



1882. Froiospouyia fenestrata, Linnaesson, s. 36, tafl. 4, fig. 24. 



Afbildningen visar ett parti af en ungefär 7 cm lång och 2 cm bred yta å 

 en mindre stuff, tagen af K. O. Björlykke uti dictyograptusskiffern vid Sandby 

 (Jfr Moberg och Möller 1898, noten å sid. 210). A stuffeu äro spiculse, af hvilka 

 två storlekar kunna särskiljas, temligen regellöst spridda. De ligga i ett skikt för 

 sig, skildt från närmaste af Dicti/of/rajJtus öfverdragna yta genom ett ungefär 0,3 

 mm tjockt ofyndigt skikt. 



Arten träffas redan i mellersta kambrium. Westergård har i bryograptus- 

 skifferns öfre del vid Jerrestad (Neckebo, lokal s) anträffat en Protosponr/ia tillsam- 

 mans med Cf)-atiocaris scanictis n. sp. och Wiman omtalar (1902 : 1) en Protospongia 

 sp. från ett ceratopygeskiffern tillhörigt block, funnet på Bilan i Geflebugten. An- 

 tagligen är det samma art, som föreligger från alla de nämnda lokalerna. 



Zoophyta: 



Dictyograptus flabelliformis Eichwald sp. 

 Tafl. I, fig. 6. 



1882. Didjiouema flabelliforme, Tullberg (1882: 1), s. 20, tafl. 3, fig. 1—4. 

 » . Dicii/ogiaptiis flabeUiformis, Beögger, s. 31, tafl. 12, fig. 17 — lÖ. 



I regel träffas fossilet ensamt för sig täckande hela skiktytor. De enskilda 

 individens form är då ej att iakttaga, men der graptoliteu förekommer mera 

 sparsamt, som t. ex. uti skiffern i östligaste delen af lokalen F 7 vid Sandby, fram- 

 träder det sammanpressade i)olypariets solfjäderformiga kontur mycket tydligt å 



