Bidrag till iiämiedoiiieii um ceiatop3geiegiijneii. 



69 



Orthis (Plectorthis) Christianias Kjerulf. 

 Tati. II, tig. 1, 2? och 'å':>; tati. III, fig. 12, 13. 



1865. Orthis Cliristi(ini(f Kjerulf, s. o, fig. 8. 



1882. » » , Brögger, s. 48, tafi. 10, fig. 14. 



1890. » » , Gagel, s. 34, tafi. 2, fig. 22. 



Arten karakteriseras af sina grofva niångdelade längdribbor, hvilka i centrala 

 delen visa en mot främre randen mer och mer tilltagande splittring. De gröfre 

 ribbornas främre del är vanligen också försedd med finare längd fåror. Dock sy- 

 nas öfvergångar till exemplar med något mindre vidtgående delning af ribborna 

 förefinnas. Det större skalet har i midten en sinus, det mindre ett jugum (i detta 

 hänseende tyckas egendomligt nog Bböggers ofvan citerade figurer antyda raka 

 motsatsen). Arten är ett af de aHra vanligaste fossilen inom ceratopygekalken och 

 -skift'ern. 



Kjerulfs originalexemplar var från Ruselökken. I förarbetena till sitt 

 verk öfver de kambrisk-siluriska brachiopoderna har Walcott 1905 också egnat 

 denna art och dess variationer sin uppmärksamhet. Der lemnade beskrifningar äro 

 ej åtföljda af afbildningar. Genom vänligt tillmötesgående fråu Mr Walcott äro 

 vi emellertid i tillfälle att såsom vår tafla II reproducera en af nämnde författare 

 för hans kommande arbete sammanställd tafia, upptagande jemte O. Christianiœ en 

 del andra, Skandinaviens ceratopygeregion tillhöriga, brachiopoder. De skandinavi- 

 ska författarnes O. Christianiœ (eller under denna etikett Walcott tillsändt skan- 

 dinaviskt material) har han fördelat på flera skilda arter. Jemte O. Christianiœ upp- 

 ställas nu på variationer deraf de nya arterna O. daiinus och O. Ttdihergi. 



Begagnande ett ursprungligen af Hall och Clarke såsom underslägte till 

 Orthis föreslaget namn, sammanfattar Walcott såväl de nämnda arterna som O. 

 Wimani Walcott under benämningen Plectorthis. Walcott karakteriserar sina 

 nya arter i fråga om skalets yttre [)â följande sätt. 



Plectorthis Christianiae (tafi. It, tig. 1) 



skiljer sig från de öfriga genom de radierande riljborna.s bifnrkation. Ribbornas antal ökas mot 



undre randen, dels genom interpolering dels genom kl3'fning. lixemplar föreligga från K.jkiiulfs 

 ursprungliga fyndort. Arten tillhör ceratopygeskiffern (Ruselökken och Borgholm). 



Plectorthis daunus (tatl. II, tig. 2) 

 har odelade ribbor, hvilkas antal ökas allenast genom interpolering. Arten tiilh()r ceratopygekalken 

 (Norge fierestädes, Borgholm). 



Plectorthis Tullbergi (tafi. II, iig. 3). 



På tviiren utdragen; enkla, kraftiga ribbor. Från gränslagren mellan oi-thocerkalli och cera- 

 topygekalk vid Borgholm. 



Ehuruväl, såsom förut nämnts, brachiopoder vid insamlande af vårt material 

 nära nog mera tillfälligtvis medtagits, ha vi dock sett så pass rikligt af här ifråga- 



