Bi(liu<> till k:iniK'ilonien om ceiatopygeregionen. 71 



nunneliergensis, liksom fyndorten sages vara »Mossebo, Nunueberg, X'estergotlaud, 

 Sweden*. Att fyndorten är Hunneberg och att artnamnet sålunda bör vara Hhh- 

 vebergens/s är sjelfklart. 



Strophomena (Eostrophomena) Walcotti n. sp. 



Tafl. II, tig. G och taH. Kl, fig 16? 



1905. Strophomena (Eostrophomena) eîcgantuhr Walcott, s. 256. 



Angående de egenheter i iure byggnaden, som karakterisera underslägtet Eostro- 

 phomena, fä vi hänvisa till ofvan citerade arbete. Enligt Walcotts artdiagnos är all- 

 männa formen på tvären utdragen, nära halfcirkelformig eller subelliptisk, med stör- 

 sta bredden utmed låsranden; konkav-konvex. Ytan med fina radierande raka strier, 

 genom starkare något mera markerade (prominent) strier eller ribbor uppdelade i platta 

 band. Fina koncentriska strier och mer eller mindre markerade tillväxtlinier korsa 

 den radierande skulpturen. Ventralskalet är svagt konvext med låg umbo och liten 

 nedböjd apex. Dorsalskalet är plattadt i umbonala partiet och konkavt mot ytter- 

 randen. Från ceratopygekalken vid Borgholm. 



I vår samling från Ottenby föreligger, bevaradt i ceratopygekalk, det tall. III, 

 fig. 10 afbildade exemplar, som vi antaga kunna hänföras till Walootts Stropho- 

 mena elegantida. Det är ett dorsalskal, i det stora hela plant, med mediana sek- 

 torn något högre än angränsande del, apex djupt nedtryckt. Allmänna formen i 

 öfrigt öfverensstäm mande med Walcotts ofvan återgifna beskrifning. Ytskulptu- 

 ren tyckes vara densamma som hos Walcotts form eller, hvad de radierande rib- 

 borna beträffar, måhända väl så lik deni Walcotts afbildniiig (figur 5, tafl. II) af 

 ProtorthisY Hiinnehergensis återgifna, hvilken för öfrigt i beskrif ningen skildras på 

 ungefär samma sätt som ytskulpturen hos Strophomena clegantida. 



Att Walcotts artnamn ej kunnat bibeliållas beror derpå, att Hall redan 1843 

 (Geol. Rep. 4tli Distr. N. Y. Clinton Gr.) användt detsamma för en annan, öfver- 

 silurisk, Strophomena. (.Jfr ock sid. 230 i Bronns Index palœontologicus II). 



Lamanskya splendens n. g. et. n. sp. 

 Tait. Ill, fig. 17. 



Endast ett exemplar auträffadt, bevaradt i en finkornig grågul kalksten med 

 spridda större glaukonitkorn. Det ligger tillsammans med SgmphysiiruK och Niohe 

 (för fragmentariska att kunna till arten bestämmas). Torde tillhöra familjen Stru- 

 phontenutœ. Skalet, hvars inre är okändt, är starkt hvälfdt, visserligen temligeu 

 platt i umbonala partiet, men derefter böjande om så, att undre (större) delen af 

 skalet kommer i ungefär rät vinkel mot den umbonala. Låsranden rak, kortare 

 än skalets största bredd, men dock så pass lång att en antydan till »öron» upp- 

 kommer. Skalets yta är starkt glänsande, dock finnas tydliga tillväxtstrimmoi-, 



