Bidrag till kiiiinedonieii om ceiatopygeiegionen. 



73 



Gastropoda : 



Capulus? simplex Mbg n. sp. 



Tafl. m, fig. 21. 



1898. Capulus'^ sp. Moberg, s. 323, tall 17, fig. 10, 11. 



AT (len beskrifniiig på fossilet, hvilken lemnas å citerade stället, torde föl- 

 jande här fä anföras. »Sned, oregelbundet konisk, med nedböjd (eller måhända 

 inrullad) spets. Skalets yta visar en fin med mynningsranden ungefär jemnLipan- 

 de striering, som på ett par ställen öfvergår till en något starkare insnörning >. I st. f. 

 »eu något starkare insnörning» borde det måhända hellre ha hetat »grunda veck». 

 Det vill vid förnyad granskning af originalexemplaren, som tyvärr alla hafva skalet 

 mycket skadadt, synas som skulle vecken vid sin midt göra en svag bugt bakåt. 

 Något spår till det för BeUeio-phon karakteristiska bandet å externa randen eller 

 efter sjelfva utskärningen i mynningsranden har emellertid ej kunnat iakttagas. 

 Annars skulle det ju nog, alldenstund BeUerophon från fiera håll anföres från re- 

 gionens öfre afdelning, ha legat nära till hands förmoda att demia Capuhisr' i sjelf- 

 va verket blott vore en snedtryckt Bellerophon. 



Då vi i det följande komma att beskrifva ämiu en liknande art, har det synts 

 lämpligt att gifva artnamn äfven åt denna. De redan angifna karaktererna torde 

 vara tillräckliga för artens identifiering. 



Förekonmier sparsamt tillsammans med Hi/sterolenns och Oholiis Sailen' i die- 

 tyograptusskifferns kalkstensband vid Sandby. 



Capulus? ceratopygarum n. sp. 



Tafl. Ill, fig. 22. 



Obetydligt sned, spiralformigt inrullad, bildande föga mer än ett hvarf. Tvär- 

 snittet äggformigt, bredast i externa delen och endast långsamt tilltagande i diame- 

 ter. Har å yttersta fjerdodelen tvärgående fina ribbor, men är öfrigt slät. Rib- 

 borna, som vid mynningen äro starkast, aftaga derifrån räknadt så småningom i 

 styrka, tills de vid 11 à 12 ribban börja bli otydliga. Då de passera öfver ex- 

 ternranden, som ej visar det ringaste spår till utskärning, bilda ribborna en svag, 

 bakåt konvex, båge. 



Tre exemplar äro anträffade i ceratopygekalken och möjligen ett i Shumardia- 

 zonen vid Fogelsång. 



Arten liknar något Bellerophon? norregicus Bkögger, som ju också tillhör sam- 

 ma geologiska horisont, men har relativt grofva ribbor, under det att denna se- 

 nare är fint strierad. f^nligt uppgift skall den norska arten å externsidan ha en 

 helt svag antydan till köl, men om något band eller någon utskärning derstädes är 

 det ej tal. Den angifves ock vara »symmetrisk?», hvilket ju lika gerna kunde 

 hetat »obetydligt sned?». Det synes derföre ej osannolikt att Beöggers BcUerophonY 

 från Norges ceratopygekalk och denna vår Capnhis? tilHu'ira samma slägte. 



Lunds Umv:s Årsskvift, N. F. Bd 2. Aid. 2. KJ 



