Bitliaj,' lill k;iiiiieil<iiiif 11 oui (•cratn|iy;4erey:iijiit'ii. <7 



Agnostus Sidenbladhi Links. 

 ^laH. IV, lig. 1. 



IHGl». Afinostm Sichubhnlhi Linnaksson, 1869:1, s. H2, tali. 2, lig. (JU. (il. 



Det här afljildade i)ygidiet liärröi- från Mossebo å Hunneberg, således från 

 sauiinu lokal som Linnarssons original. Sålunda torde teuiligen säkert den af 

 Linnaksson beskrifna arten föreligga, uien ölverensstäninielsen med Linnakssons 

 afbildning kan dock ej kallas god. Imder antagande att detta beror på mindre 

 noggrannt utförande af sistnämnda teckning skall skilnaden här med några ord 

 framhäfvas. Enhgt Linnarssons figur är pygidiets längd och bredd lika, men å 

 det i detta arbete afbildade exemplaret är bredden något större än längden. 

 Linnarssons originalfigur har rbachis jemnbred (d. v. s. alla segmenten ha lika 

 bredd) under det att å vårt exemplar 3:dje (bakersta) loben är märkbart bredare 

 än den 2:dra, och å vårt exemplar är vidare längden af denna senare betydligt 

 större än längden af främsta loben, medan dessa å Linnarssons figur ha samma 

 längd. 



Arten anföres från Hunneberg i Vestergötland, Granhöjden i Vesterbottens 

 lappmark, (Jland (Holm 1892), samt från Fogelsång (De Geer 1887). — Huruvida 

 samtliga dessa uppgifter veikligen afse exemplar i allo ölverensstämn^ande med 

 Linnarssons beskrifning och afbildning är oss omöjligt att afgöra. Säkert är emel- 

 lertid, att dylika åtminstone ej anträffats på den sist anförda fyndorten, å hvilken 

 man deremot linner en annan form, som emellertid i sjelfva verket står A. Siäeii- 

 hlddhi så nära att den endast kunnat räknas som en varietot, var. iirceulctits. Se 

 följande beskrifning. 



Agnostus Sidenbladhi Linrs. var. urceolatus Segerberg mscr. n. v. 

 Tafl. IV. fig. 2-4. 



Hufvud och pygidium släta, väl hvälfda, båda omgifna af en temligen bred 

 limb, som dock å sidorna afsmalnar mot thorax. 



Glahellan är väl markerad. Upptagande ungefär ^/s af hufvudets bredd och 

 "A af dess längd, är den något framåt afsmalnande med jemnt afrundad främre 

 ända. De båda triangulära basalloberna, som tillsammans upptaga omkring 7:i à 

 74 af hufvudets bakre rand, äro nätt och jemnt skilda genom den, till bakre randen 

 nående, inskjutande spetsen af glabellans mellersta lob. A denna senare märkes 

 vid hufvudsköldens halfva längd en låg framåtriktad spetsig tagg, som tydligt höjer 

 sig öfver glabellans derframom befintliga ändlob. Denna ändlob åtskiljes från 

 glabellans bakre del genom en omedelbart framför nämnda tagg befintlig, fram- 

 åt konkav, grund tvärfåra. Taggen markeras å ömse sidor genom en suedt bakåt 

 -utåt riktad, utåt konkav, svag, ofta föga synlig insänkning, som knappast kan kal- 

 las för fåra. Emellertid visar dorsalfåran alltid en tydlig inbugtning, der den rå- 



