Bidrag till känuedonien om ceratopygeregionen. 



79 



varierande art. Ehuruväl den i ceratopygekalken uppträdande formen erbjuder en 

 del egendomligheter, måste vi dock, i saknad af större material, för närvarande be- 

 trakta den som en varietet af nämnda art. En liknande form föreligger äfven från 

 Mörbylångablocket 



Agnostus fossulatus n. sp. 



Tafl. IV, fig. <;. 



Endast pygidiet kändt. Det tillhör formserien A. Sidenhiadhi — Ä. trinoäus. 

 Längden något större än bredden. Rhachis, som är jemnt hälften så lång som 

 pygidiet, upptar vid främre randen mer än hälften af hela bredden men afsmalnar 

 något bakåt. Midtkölen skjuter ett stycke in öfver ändloben, som är mindre än 

 mellansegmentet. Vid ändan af pygidiets baktill jemnt afrundade rhachis visar 

 brämet i dorsalfårans förlängning en väl markerad fördjupning, som bakom rhachis 

 genom en grundare, smalare fåra sammanflyter med motsatta sidans. Den plana 

 Umben är bredast i bakre hörnen, men någon antydan till randtagg är ej att se. 



Ett exemplar anträffadt i ceratopygekalken från Fogelsång. 



Shuttiardia oelandica Mbcx. 

 Tafl. IV, fig. 7, 8 och 9? 



1900. Shumardia oelandica Moberg, s. 357, tafl. 14, fig. 4 — (3. 



Arten, karakteriserad af sitt rundadt fyrkantiga pygidium, hvars bredd föga 

 öfverstiger längden och hvars rhachis ej öfverskrider Vi af hela längden, är ur- 

 sprungligen beskrifven från ceratopygeskiffern vid Wentlingc och ett vid Mörby- 

 långa anträffadt vittradt block af svart ceratopygekalk. Wim an anför (1902 : 1, s. 65, 

 tafl. 3, fig. 32 —34) såsom antagligen hithöriga en del i ceratopygeskiffer från Bil- 

 udden anträffade illa bevarade exemplar (capita och pygidier). — Afven från Shumar- 

 diazonen vid Fogelsång ha påträffats ett par pygidier, som måhända tillhöra arten. 

 Tills vidai'e måste emellertid artbestämningen anses osäker, Det ena af dessa är 

 (se tafl. 4, fig 9) af särskildt intresse, derigenom att det visar tvänne vidsittande 

 thoraxled. Af dessa har det bakre sina med tydlig snedfåra försedda pleuror i 

 yttre tredjedelen stai-kt omböjda och derpå utdragne i en kraftig, rakt bakåt riktad 

 tagg, som når ett stvcke förbi pygidiet. Det vill synas som skulle äfven det när- 

 mast främre thoraxledet vari bygdt på samma sätt, fast dess taggar ej blifvit be- 

 varade. 



WiMAN afbildar (1905, tafl. 1, lig. 13 — 15) också exemplar af en annan Shu- 

 mardia-a,rt {S. nericiensis Wiman) med bevarade thoraxsegment. Enligt beskrifnin- 

 gen skall 3:dje ledet (bakifrån räknadt) haft pleurorna utdragne i långa rakt bakåt 

 riktade taggar. Men det förefaller nu troligt, att så varit förhållandet med alla 



Af Segerbeegs mscr. att döma \ill det synas som skulle af denna form ock ett exem- 

 plar vara anträffadt i Fogelsångs ceratopygekalk. Detta har jag emellertid ej nu kunnat återfinna. 



Anmiirkn. af Moberg. 



