Eiclia^ till kàiiiKMlonic'ii om (•oruto|)yjieret;i(iii(;'n. 



8Ö 



l'räuire randfäraii, ögoulisteriia och glabellan befintliga faltet märkas fina upphöjda 

 auastoinoseraude linier, af hvilka de mellersta äro riktade rätt fram, de yttre mer 

 och mer närma sig facialsuturens riktning. Äfven å lösa kinderna iakttagas lik- 

 nande från ögat utstrålande linier. Nackringen bär å sin midt en spetsig, rundad 

 tuberkel. Glabellans oflikade del visar stundom granulering. 



Arten är allmän i ceratopygekalken å snart sagdt alla fyndorter. Den är an- 

 träffad i dylik vid Granhöjdrn (Westerbotten), å Hunneherg och Kinnrkidle samt vid 

 Klefva (Vestergötland), vid Ottmhy ra. fl. ställen å Öland samt vid Fogelmng. A 

 sistnämnda ställe äfven i Shumardiazonen. 



Äfven i Norge är den synnerligen allmän i ceratopygekalken, men är också, 

 fast sällsynt, anträffad i ceratopygeskiffern. 



Harpides rugosus Sabs et Bokck. 

 Ta«. \', lig. 1. 

 1854. Harpides rugosus. Angelin, s. 87, taH. 41, fig. 7. 

 1882. » » , Bköggee, s. 27. 



Angelins afbildning är i allmänhet god. Dock är att anmärka att strax bakom 

 det ställe, der ögonlisten utgår från dorsalfårans främre ända, ses å båda sidor af gla- 

 bellan två svaga korta fåror, mellan hvilka en temligen grund men alltid tydlig in- 

 sänkning sträcker sig ett stycke framåt-inåt öfver ändfliken. I någon mån synes 

 också det exemplar vi afbildat vara fullständigare, i det att nämligen dei^å äfven nack- 

 ringen är i behåll. Nackfåran, som å mellersta tredjedelen, der den bildar en framåt 

 konvex båge, är mycket svagt markerad (smal och grund), blir vid båda ändar bred och 

 djup samt rak. Nackrijigen, som sålunda i midten blir mycket bred, bär här nära 

 nackfåran en stor men låg. rund tuberkel. A vårt exemplar är glabellans största 

 bredd lika med dess längd, under det att enligt Angelins figur längden skulle vara 

 ej obetydligt större än raaximibredden ; måhända kan detta dock vara blott en in- 

 dividuell karakter. Den halfmånformiga, genom sin släta yta från det öfriga dels 

 (å glabellens midt och å nackringen) granulerade, dels (å kinderna) ådrade, skalet så 

 bjert afstickande nedsänkning, som omger glabellans bakom ögonlisten befintliga 

 del, är äfven å våra exemplar väl framträdande. 



Arten, först beskrifven från Norge, är anträffad ganska allmän i ceratopyge- 

 kalken vid Hunneberg, Otteuby och Fogelsång, (å sistnämnda ställe äfven i Shu- 

 mardiazonen), men mestadels i mycket fragmentariskt skick. 



Ceratopyge forficula Sars. 

 Tafl. V, fig. 2-5. 

 1847. Ceratopyge Jbrjimla, Corda, s. 161, tafl. 7, fig. 81. 

 1865. » » , K.JERULF, s. 3, fig. 9. 



1882. » » , Brögger, s. 123, tafl. 3, fig. 15—22. 



1901. » » , Holm, s. 53, fig. 28. 



Vår litteratur saknar fullkomligt heskrifning af denna välkända art. Som der- 



