86 



Joli. Chr. ]Mo!)t'rj; och Carl O. Segerberg. 



jciiite det nu toreliggaiidc uialerialet är synnerligen vackert ocli i en del detaljer 

 luUsttändigar kännedomen om arten, skall denna här beskrifvas något utförligare, än 

 annars varit af nöden. 



Hufvudct, som, frånsedt de långa kindtaggarnc, har nära halfcirkelformig kon- 

 tur, är starkt hvälfdt, rundt om onigifvet af en smal limb, som särskildt vid främre 

 randen höjer sig öEver brämets inre del. Ögonen, rätt stora och med palpebrallober 

 öfverskridande halfcirkeln, sitta föga bakom hufvudets raidt och närmade glabellan, 

 så att fasta kinden här knappast når fjerdedolen af glabellans bredd. Facialsutu- 

 rens bakre gren går från ögat till en början nästan rakt bakåt, men böjer tämligen 

 snart starkt utåt och går i en lindrigt utåt konvex båge till bakre randen, som af- 

 t käres så att fasta kinden af densamma upptar ungefär dubbelt så stor längd 

 som lösa kinden. Facialsuturens främre gren bildar nära 45" med kroppens 

 axel och går från ögat nästan i rät Ii nie nt till ytterranden eller rättare till 

 limben, hvilken den slutligen öfvertvärar i riktning mot framrandens midt. Gla- 

 bellan, som med den breda nackringen inl)cräknad u[)ptar omkring 'Ve af hufvudets 

 hela längd, har i stort sedt raka sidor och når vid den tvärhuggna främre än- 

 dan sin största bredd, hvilken föga öfverstiger halfva längden. Glabellan är alltid 

 något inkni])en mellan ögats bakre rand och nackfåran, och blir invid denna 

 senare bctj'dligt smalare än nackringen, som sålunda vid båda ändar skjuter 

 oj obet3'dligt förbi närliggande del af glabellan. Någon gång är dorsalfårans främre 

 del svagt konkav (se fig. 3). A midten af den svagt kölade glabellan mäi'kes i 

 linie med palpebrallobernas bas en liten, ofta något i längden utdragen, tuberkel. 

 Strax bakom denna fins vid hvardcra sidan en triangulär nedtryckning, hvars mot 

 dorsalfåran vända spets knappt når ut till fåran, och å väl bevarade exemplar ser 

 man ännu två par sidofåror. De bakre, som börja i dorsalfåran strax bakom palpe- 

 brallobens främre ända, äro riktade rätt inåt; dc främre, som börja strax framom 

 palpebralloben, äro deremot riktade iriera framåt-inåt. Sidofårorna nå in öfver 

 ungefär tredjedelen af glabellans bredd. Skalet är fint granuleradt eller cliagrine- 

 radt, utom i sidofårorna och de triangulära intryckningarne vid glabellans bas, i 

 hvilka skalet är alldeles glatt. Nackringen, som saknar tuberkel, är bredast i midten. 



Vid den basala, triangulära intryckningen synes en från dorsalfåran utgående 

 svagt markerad fåra, som gående sned t utåt-bakåt afskär en triangulär flik af 

 fasta kinden. 



Om den lösa kinden är ej något vidare att tillägga utom att randfåran utplå- 

 nas i närheten af kindtaggens bas. Kindtaggen är krökt, något utåtböjd, så att 

 dess yttre kontur ej ligger i jemn kurva med kindens främre-yttre rand. 



Pygidiets af 6 ringar bildade temligen hvälfda rhachis, som vid främre ran- 

 den upptar ungefär V* af hela bredden, afsmalnar sakta bakåt och når nära nog 

 ända ut till den stundom nästan svagt urnupna bakre randen, hvars randHst är 

 starkt nedböjd och mycket smal. Randlisten tilltager i bredd upp till randtaggen, 

 framom hvilken den visserligen är synlig, men dock svagt markerad. Vid frän)re 

 randen bildas ett skarpt knä mellan den inre delen och den yttre, pygidialfacetten 



