94 



Joh. Chr. Moberg och Carl O. Segerberg, 



tryck efter muskelfästen. Några säregna kännetecken for en var. dcpressa kunna 

 sålunda ej heiutas från den nämnda skulpturen. 



I ceratop3^gckalken anträffade exemplar äro i regel temligen småväxta. Må- 

 liända är det af denna anledning som också cn del svenska författare ansett sig 

 böra bestämma den i vår ceratopygekalk vanliga Nilens arten såsom N. armadillo 

 var. dcpressa S. & B. Så Tullberg (1882: 2) och Lindstköm (1888). Att på karakterer 

 så beskaffade som ofvan nämnda grunda någon bestämd åtskilnad låter sig tydli- 

 gen ej göra. 



Nileus limbatus Bkögger. 



1882. Nileus limhatns Bköggkr, s. 62, tall. 12, fig. 7. 



Längre, smalare glabella och kortare, längre fram sittande palpebrallober äro 

 de kännetecken, som enligt Bköggeü lära karakterisera denna af honom i undre ce- 

 ratoi)ygekalken vid Vestfosscn anträffade art. Holm anför densamma från cerato- 

 pjygekalken vid Ivinnekulle, särskildt också från dennas öfre del (gränslager mot 

 undre didymograptusskiffern). 



Niobe insignis Links. 

 Tati. VI, fig. 6—9. 



1869. Niohe insifinis Linnarsson (1869: 1), s. 75, tafl. 2, fig. 36. 

 1882. » » , Brögger, s. 66, tafl. 4, fig. 1. 



1886. » » , Brögger, s. 46 och följ., tafl. 2, tig. 28-31 (hyposto- 



mat, fig. 31, efter exemplar från Hunneberg). 

 1901. » » , Holm, s. 35, fig. 40. 



LiNNARssoN kände då arten uppställdes endast pygidiet. Brögger har seder- 

 mera väsentligt fullständigat vår kännedom om arten. Och i det stora hela visär 

 sig vårt material godt öfverensstämma med hans beskrifniug och afbildning. Gla- 

 bellan, som är urn-fonnad d. v. s. subtetragonal med något konkava dorsalfåror och 

 nästan rak framrand, visar i midtlinien dels en tuberkel (i linie med bakre ändan 

 af palpebralloberna), dels en rund fördjupning nära främre randen. Dessutom sy- 

 nas å hvardera sidan fyra föga markerade sidofåror, af hvilka de främre äro rik- 

 tade något snedt framåt-inåt, de bakre bakåt-inåt. Och vidare märkes mellan pal- 

 pebralloben och nackriugen en inåt otydligt afgränsad, triangulär, framåt tillspetsad, 

 smal lob vid hvardera sidan af glabellan. A såväl glabellan som kinderna är ska- 

 let fint punkte radt. 



A pygidiet, som har 7 à 8 segment i sin relativt breda rhachis och 6 ribbor 

 å brämet, visar skalet, jemte fina upphöjda tvärgående strimlinier å ribborna, 

 också en liknande punktering som den, hvilken förefinnes å hufvudet. Den breda 

 platta randlisten har fin striering, och duphkaturen, som når långt in förbi randli- 

 sten, visar glesa terrasslinier. 



