96 



Job. Chr. Moberg och C:irl O. Segerberg. 



Niobe Iseviceps Dalm. 

 Tafl. Vl,fig. 17—19 och tafl. VII, fig. 24? 



1826. Asaphus Iccviceps Dalman, s. 243 (58), tafl. 4, fig. 1. 



1852. Niohe lœvicepft, Angelin, s. 14, tafl. 11, fig. 1. 

 1882. >) » , Holm (1882: 1), s. 12 (hypostom). 

 1886. » » , Brögoek, s. 49, tafl. 2, fig. 34 (hypostom). 



Funnen dels i ceratopygekalkens öfre del, dels i öfvergängslager till orthocer- 

 kalken samt i denna senares lägre del. 



I ceratopygekalken vid Fogelsång äro tvenne capita anträffade. Äfven fråa 

 Ottenhy, Nerike och KinnekuUe samt Eker i Norge anföres arten från sistnämnda 

 nivå. I undre didymograptusskiffer från Skattungbyn i Dalarne (Holm 1882: 1) samt 

 i Slmmardiaskiffern vid Lanna i Nerike (Wiman 1905), hvilken senare bildning vi 

 ju tolka som närstående ceratopygeregionen eller dess öfre gränslager, är arten ock 

 funnen. Tullberg anför den från Östergötlands planilimbatakalk. 



Megalaspis intacta Segerberg mscr. n. sp. 

 Tafl. VI, fig. 20, 21. 



Endast pygidier, alla härrörande från Fogelsångs ceratopygekalk, föreligga. 



Pygidicts omkrets är nästan halfcirkelformig, hos äldre exemplar dock något 

 litet längre än halfva bredden. Det är väl hvälfdt i tvärdimeusionen, i längdrikt- 

 ningen deremot icke. Det omgifves af en jemnbred något 8-formigt hvälfd limb, 

 som genom en tydlig fåra skiljes från det inre brämet. Rhachis är svagt kölad, 

 lång, temligen smal, framtill blott upptagande omkring 7e af pygidiets hela bredd. 

 Den afsmalnar jemnt bakåt och begränsas af lindrigt utåt konvexa dorsalfåror. 

 Dess längdprofil är nästan rätlinig. Baktill slutande midt å limben, visar rhachis 

 der en väl markorad, något uppåtlyftad rund spets. Rhachis saknar egentliga tvär- 

 fåror, häraf artnamnet. Dock är den vid framranden befintliga halfringen kraftig, 

 väl hvälfd, och främsta segmentet är vanligen också baktill afgränsadt genom en 

 otydlig iara. Men i öfrigt markera endast helt grunda, blott invid sjelfva axelfåran tyd- 

 liga, insänkningar de olika segmenten. A hvarje sålunda markeradt segment ser 

 man en kort, från dorsalfåran utgående, snedt inåt-bakåt riktad fåra. Sex (å 7) dy- 

 lika segment finnas, men derjerate kan stundom i viss belysning å den längst bak 

 befintliga delen skymtas cirka 6 tvärgående linier. Brämet är fördeladt i 6 å 7 

 rätt djupt fårade segment; enär segmenten sjelfva skiljas ginom en finare fåra, 

 uppstår derföre å brämet, innanför den limben afskiljande fåran, 6 stycken klufna 

 ribbor, såsom ju är vanligt hos en mängd Megalaspis avter. Dessa ribbor, som 

 främst gå nästan rätt utåt, bli längre bakåt mer och mer bakåt riktade, så att de 

 sista bilda omkring 45*' mot kroppens axel. Duplikaturen har samma bredd som 

 limben och är fint strierad (c:a 20 linier kunna räknas mellan yttre och inre randen). 



