Bidrag till kiinnedoinen oui ceratopygeregioiien. 



101 



ett par korta fåror eller iutryckningar. Der glabellans främre clel är som bredast 

 ses i sjelfva dorsalfåran eii kraftig, rundad fördjupning. En liknande men svagare 

 afslutar den bakre randfåran i närheten af facialsuturen. Pygidiet är plattadt, sub- 

 triangulärt, onigifvet af en starkt utåt fallande limb, och med konisk rhachis, som 

 når ända ut på bakre limbeu. Rhachis saknar tydliga tvärfåror, men segmenterin- 

 gen angifves genom små parvis ställda rundade förhöjningar, så som ju ofta är 

 fallet hos detta slägte. Brämet visar 7 (à 8) sidoribbor, af hvilka dock endast de 

 främre äro fullt tydliga. — Alla exemplar sakna skal. 



Hufvudet liknar något Ampijx brevicauda Wiman (1905, tafi. 1, fig. 19, 20), 

 om ock af figuren att döma denna art har glabellan längre, nående framranden, 

 men pygidiet är deremot mycket olika, betydligt mera långdraget, med bredare rha- 

 chis och i allmänhet svagare segmentering. 



Cyrtometopus primigenus Angelin sp. 

 Tafi. VII, fig. 12-14. 



1854. FUomera primigena Angelin, s. 90, tafi. 41, fig. 15. 



18(39. » » , LiNNARSSON (1869: 1), s. 02, tafl. 1. fig. 10. 



1882. AmphioH piimiyemi,v, Brögger, s. 134. 



Angelin bcskref arten efter det i Norges ceratopygekalk anträffade pygidiet. 

 LiNNARSSON kunde anföra den från Hunneberg och Kinnekulle samt afbildar och 

 beskrifver äfven hufvudet, efter ett å sistnämnda ställe anträffadt exemjilar. Efter 

 livad sedermera visat sig har emellertid Linnarssons figur blifvit vilseledande deri- 

 genom att å det afbildade exemplaret främre randen saknats, och vidare torde å 

 figuren glabellan framtill vidgas något väl starkt. Redan år 1900 hade jag (Mo- 

 berg) i ceratopygeskiffern vid Wentlinge å Oland anträffat det i fig. 14 afbildade 

 hufvudet, som jag ansåg knappast kunna tillhöra någon annan än denna art (gla- 

 bellans stora bredd baktill beror blott på nedpressning i skiffern); utseendet af den 

 främre randen äfvensom de från palpebralloberna bort mot glabellan gående lister- 

 na gjorde mig emellertid så tveksam om bestämningen, att jag då nödgades lägga 

 exemplaret till sides såsom obestämbart. Sedan jag från Sver. Geol. Unders, till 

 låns bekommit flera exemplar från Hunneberg, underkastade jag dessa en omsorgs- 

 full preparering och lyckades dervid å dem få fram hufvudets främre del så full 

 ständig, att å ena sidan identiteten med det nämnda exemplaret från Wentlinge 

 kunde fastställas och å andra sidan hufvudets öfverensstämmelse med öfriga Ci/r- 

 tonielopus- iwters kom i öppen dag. Märkligt är öfverhufvud att })ygidiet, som ju af 

 gammalt varit fullständigt käudt, någonsin kunnat föras till slägtet Pliomera Ang. ^). 



') Angelin har, såsom oss synes med all rätt, med namnet Pliomera velat ersätta slägt- 

 naainet Amphion Pander, enär detta senare namn fornt var briikadt för två insektslägten. Bar- 

 eande anmärker (1856, s. 21) härom: »cette substitntion, très-juste à la rigueur, ne sera pas pro- 

 bablement admise, à cause de l'usage établi 5. 



