102 



Joh. Chr. Moberg och Carl O. Segurberg. 



Trilobiternas pygidium (bildacU genom samraauväxniug af segment likartade med 

 dem, som inga i thorax) afspeglar ju i regel liarakteren af thorax. Slägtet Pliomera, 

 som i thorax har släta ofårade pleuror, har också pygidiets brcäm uppdeladt i smala, 

 jemnbreda släta ribbor, i yiterranden- fria (något utlöpande). Det är sålunda vidt 

 skildt från pygidiet hos Cz/rtometopus primigenus, hvilket tydligt visar sig bildadt 

 af 5 kölade segment, der (såsom man å de främre segmenten tydligt kan se) dägre 

 smalare randparli å båda sidor ansluta sig till en högre och bredare, i taggar ^ utlö- 

 pande del. Pygidiet ifråga karakteriseras vidare deraf att yttersta delen af de mot 

 brämets ytterrand i bredd betydligt tilltagande och i taggar utlöpande ribborna i de 

 bakre segmenten är något nedböjd, och detta, då reliefen är fullt bevarad, till och med 

 så starkt att taggarne, särskildt bakom rhachis, få en starkt konkav yta. Skalet är 

 tint granulcradt. 



Hufvudet har en af djupa axelfåror begränsad, nästan jemnbred och med 

 tre par nästan jemustora sidolober försedd glabella. Endast svagt hvälfd, längs mid- 

 ten något kölad, lyfter den sig föga öfver kindernas inre dol. Ändfliken är något 

 smalare än glabellan i öfrigt och der framom finnes ett smalt bräm. Ögats afstånd 

 från axelfåran är nästan lika stort som glabellans halfva bredd. Från ögonen, som 

 sitta ungefär i jemnbredd med andra paret sidolober, går en kraftigt markerad 

 ögonlist snedt framåt mot främsta sidolobens främre del, invid hvilken den 

 slutar i en rundad grop i dorsal fåran. Kinderna ha starka gropar äfven å den 

 framom ögonlisten befintliga nästan vertikalt stående nedböjda delen. Glabellan 

 tyckes vara granulerad. Fasta kinden upptar utmed bakre randen ungefär 

 halfannan gång glabellans bredd. Efter hvad det vill synas har hufvudet, som 

 rundtom omgifvits af en smal upphöjd list, haft rundade hörn; fullt säkert har 

 detta dock ej kunnat iakttagas. 



Arten föreligger från Weutlinge ceratopygeskiffer (ett caput) samt från cera- 

 topygekalken vid Ilunneberg, OUenby och Fogelsång (från de två sistnämnda ställe- 

 na endast pygidier). Ursprungligen beskrifven från Norge, anföres den vidare från 

 Granhöjden, Kyrkberget och Storberget i Vesterbottens lappmark (allt i cerato- 

 pygekalk). 



Cyrtometopus foveolatus Ang. 

 Tafi. VII, hg. 11. 



1854. Cy y tomctopns foveolatus Angelin, s. 77_, tafi, 39, fig. 8. 

 1SG9. Gliirnrns ( Cij)iomelopn.s) fovcvlatus, Linnarsson, s. 61. 



1 likhet med Ampjix domatus Angelin hör denna till ceratopygekalkens brist- 

 fälligast kända arter. Originaldiagnosen är som vanligt hos Angelin föga upply- 

 sande: tätt gropiga kinder och granulerad glabella med temligen jemnstora sidoflikar, 

 är nästan allt man deraf får veta. Fossilet säges vara funnet i lager tillhörande 

 regio D å Ilunneberg, en uppgift, som efter hvad Linnaesson (1869: 1) anmär- 

 ker »förmodhgen är skrif- eller tryckfel i stället för BC. Tullberg anför (1882 : 2) 



