106 



Job. Chr. Moberg och Carl O. Segerberg. 



»Studien au H3'postomen böhmischer Trilobiteu N:o 11», Sitz. -Ber. Kgl. Böhm. Ges. 

 d. Wiss. Prag 1884. 8:o) framhåller att, ehuruväl ifråga om dorsalskalet inga vig- 

 tigare olikheter forefiuuas mellan de äldre och yngre arterna (frånsedt att de arter, 

 som tillhöra undersilureu, ha ett väsentligt mindre antal thoraxled), hypostomats bygg- 

 nad visar att de båda grupperna i denna del varit mycket olika. Han föreslår 

 derföre för de undersiluriska slägtnamnet Harpina. Fastän det från vår cerato- 

 pygeregion föreliggande materialet ej tillåter något sjelfständigt uttalande i frågan, 

 anse vi dock så mycket tala för Novaks förslag, att vi för vår del böra tills vi- 

 dare acceptera detsamma. 



Crossoura n. g. 



Jemte ofvan bcskrlfna trilobiter ha några pygidicr anträffats, hvilka äro nog 

 sä karakteristiska, men hvilka det ej lyckats oss kombinera med något förut kändt 

 slägie och således ej heller med något förut kändt hufvud. Frånsedt osäkerheten 

 af att det pygidium, som här förts till Orometopus elatifrons Ang. sp., verkligen 

 tillhör den arten, är det endast två af de i det föregående beskrifna trilobiterna, 

 nämligen Harpides rugosns Saks et Boeck och Harpina excavata Linrs., af 

 hvilka p3'gidict är helt obekant. De enda af de nämnda slägtena, med hvil- 

 kcn de här ifrågavarande pygidierna skulle kunna ha någon slags frändskap, torde 

 vara Harphia. Någon slags närmare stöd för att antaga en samhörighet förefinnes 

 dock ej. Under sådana omständigheter ha vi derföre ansett oss böra uppi'ätta ett 

 eget sliigte för pygidierna ifråga. Namnet Crossoum är bildadt af grekiska orden 

 xfjoaoö? == frans och oopi = stjert. Karakteristiskt för hithörande former är nämli- 

 gen det egendomliga franslikuande utseendet af pygidiets rand. Rhachis är konisk, 

 mångledad, väl hvälfd och begränsad. Brämet har längdfårade ribbor, vid ytter- 

 randen visande antydan till limb. Mellan ribborna fins vid ytterranden en kilformig 

 inåt afsmalnnnde insänkning. Vi ha kuimat särskilja 2 olika foi'mcr, hvilka be- 

 traktats som skilda arter. 



Crossoura parvula n. sp. 



Tafl. VII, fig. 20. 



Rhachis 5 ledad, konisk, endast upptagande Vi af framranden och nående 

 till 'Vi af hela längden. Omkretsen nästan halfcirkelfornu'g, grundt urnupen bak- 

 till. Brämet visar å hvar sida 4 tydliga, i yttre delen något bakåtböjda ribbor, men 

 äfven der bakom kan spår till segmentering skönjas. Arten mycket liten, föga mer 

 än 1 mm. i bredd. Anträffad i ceratopygekalk från Fogelsång (3 ex.) och i Mör- 

 bylångablocket (1 ex.). ' 



Crossoura lata n. sp. 



Tafl. VII, fig. 21. 



Liknar f()regående art, men är mera utdragen på tvären, så att längden är 



