Bidi.Tg till kiinnedi linen om eeiatopygeregioneii. 



113 



bildar phyllograptusskifferns liggande, och sannolikt câtminstone öfre delen af glau- 

 konitskiffern. Understa delen af glaukonitskittern vid Orrehoimen, såväl som en 

 sannolikt derined ekvivalent orsten vid Klefva, anses deremot tillhöra dictyograp- 

 tusskifferns undre afdelning. Bryograptuszonen är här ej påvisad; möjligen tillhör 

 dock någon del af den öfre glaukonitskittern denna zon. 



I glaukonitkalken vid Klefva har författaren ej anträtt'at några mera karak- 

 teristiska fossil, men den dermed stratigrafiskt ekvivalenta grönilammiga kalkstenen 

 vid Orrehoimen har deremot lemnat en rik typisk ceratopygekalkfauna. Bland de 

 anträffade fossilen afhildas Harpides i ngosus, Niohc ohsolcta samt <let pygidium, hvil 

 ket vi med tvekan fört till Orometopiis clatifrons (tafl. VII, lig. 4, o). 



Arbetet afslutas med följande ord: Då nu Falbygdeus konglomeratartade 

 glaukonitkalk visat sig innehålla Ceratopi/f/c och andra till Eidoma — iV/o/>e-faunau 

 hörande former, torde hädanefter den motsvarande kalknivån i Nerke utan vidare 

 kunna betecknas som (Jeratopygekalk». 



Genom här refererade arbeten liafva vi också erinrats om ett par arbeten, 

 som ej kommit med i litteraturförteckningen eller litteraturöfversigten men dock i 

 viss mån förtjenat att deri omnämnas. Dessa arbeten äro: 



1872. Palmgren, L. Om svenska fosforitförande konglomerat. Bih. till 

 Kgl. sv. Vet.-Ak. Handl. Bd 1, N;o 6. 



1895. Andersson, J. G.: Ueber cambrische und silurische phosphoritführeu- 



de Gesteine aus Schweden. Bull. Geol. Inst. Upsala. Vol 2, Part 2. 



1896. Hedström, H. : Till frågan om fosforitlagrens uppträdande och före- 



komst i de geologiska formationerna. Geol. För. i 8thlm Förh. Bd 18. 



Rättelse. 



Sid. 37, rad G nedifrån etâr Fantuin i st. f. Faiiton. 



Lunds Univ:s Årsskrift. N. F. Bd À. Afd. 2. 



15 



