Olli nâgi'a tiiiikgiiviixttT tVAii ko];,nufvi)inrt vid iStahliai'ii i Skåne. 



7 



Klyföppniiigarne äro stora och Ic sig redan under förstoringsglaset såsom runda 

 punkter. Vid starkare förstoring under mikroskopet visar det sig, att de äro något 

 olika på de båda bladsidorna, ehuru naturligtvis i det stora hela öfvereusstäm- 

 mande. Vid redogörelsen för det sätt, livarpå de nu te sig, må man komma ihåg, 

 att det, som är bevaradt, endast är kutikulan och do kutiniseradj delarna åf epi- 

 dermis, allt annat är uppKist. 



I allmänhet framstår klyföppningen såsom en rund öppning omgifve i af ett 

 mörkare färgadt parti, beroende af en îôrtjockning (kutinisering) af de oragifvande 

 bicellernas väggar eller af en anordning, som vi snart skola lära känna. Vid några 

 tillfällen är dock denna förtjockning icke för handen, vare sig att den ursprung- 

 ligen saknats eller under fossilvandlingen eller preparatets behandling med blek- 

 ningsvätskan blifvit förstörd. Man ser i dessa fall öppningen omgifven af 5 à 6 

 biceller (tig. 4, mellan de båda starkt framträdande klyföppningarna), icke erbjudande 

 något anmärkningsvärdt. (Eller är det kanske här fråga om ärr efter hår'?). 



Det må redan här anmärkas, att läppcellerna eller rester af desamma mera 

 sällan komma till synes. Detta torde dels bero på deras djupa läge, men dels 

 äfven där|)å att do varit obetydligt eller endast delvis kutiniserade och därföre ej 

 blifvit bevaiado. Emellertid har jag alltemellanåt iakttngit dem; särskildt må 

 nämnas ett prepai'at af en bladtlik med fullständig bred<], som icke blifvit 

 klyfd, så att båda sidornas opidcrmislager ligga med insidan mot hvarandra. Detta 

 preparat är dock på midten något trasigt, så att en af insidorna blottats, och här 

 ser man större cllei' mindre rester af läppcellcrna (fig. 3). 

 Af ven på andra fragment af epidcrm.is ha dessa celler kunnat 

 iakttagas, och de visa sig då på samma sätt som de nu om- 

 nämnda. 



Vid andra tillfällen ha rester af läppcellerna kunnat 

 iakttagas äfvcn från öfversidan under klyföppningens förgård 

 (tig. (3). De äro icko alldeles fullständiga men dock tillräckligt 

 bibehållna för att den karakteristiska formen skall kunna 

 igenkännas. 



Vid redogörelsen för klyföppningarnes byggnad i öfrigt 



må till en början den bladsida komma i betraktande, där de 



äro glesare ställda. Såsom af figuren .synes (tig. 4), bildar 



epidermis en kretsfoi'mig vall kring klyföppningen, ehuru 



denna vall ej är så upphöjd som på bladets andra sida ^„ ''^ ''P''!',':''' 



' ' ' . nns ar Baiera spectabilis. 



Väggarne af de celler, som ingå i denna vall, äro förtjockade g^j^ f,.ån inre sidan och 

 och framstå i preparatet med mörkare färg än omgifningen. visande mer eller mindre 

 På den andra bladsidan är vallen betydligt högre (fig. ^^'^''^^ 



^ ^ 6 \ 6 cellerna. 

 O — 8). Cellerna äro här papill formigt utdragna, och dessa 



upphöjningar te sig skenbart såsom små tjockväggiga celler af mörk färg. Fig. 7 

 visar en klyföppning, där upphöjningarna blifvit nedtryckta åt ena sidan. Det 

 ville följaktligen synas, som skulle klyföppningarne på denna bladsida ha en bygg- 



