6 



Carl M. Fürst. 



var liflig. 8 bref pâ ej i'uUt ett halft åv. Den upphör emellertid, dâ de båda 1868 

 resa till Stockholm, där de, enligt Sacklén, skola hafva arbetat samman. Retzius 

 hade emellertid behof af både penningar och större verksamhet än för tillfället 

 bjöds honom i Lund. Han begärde och fick därför 1768, efter att hafva närvarit 

 vid universitetets jubelfest, kanslerns tillstånd att utan uppgifvande af sin ställning 

 vid universitetet i Lund vistas i Stockholm. Här inskref han sig såsom auskultant 

 i Bergskollegiet, och utarbetade på ottentligt uppdrag en farmaceutisk lärobok 

 eller: >'Kort begrepp af grunderna till Pharmacien», som åtnjöt stort anseende på 

 sin tid, utkom i två upplagor och öfversattes till latin och tyska. 



1 Stockholm hade år 1767 bildats den s. k. informationsinrättningen eller 

 collegium illustre al' d. v. hofpredikanten Theustedt. Skolan åtnjöt stort anseende 

 och var mycket besökt. Vid densamma anställdes Retzius såsom lärare i kemi, 

 fysik, botanik och zoologi. Här höll han sitt: »Tal om det som förbinder oss till 

 Naturalhistoriens lärande», och för samma »inrättning» utgaf han 1772 var första 

 fauna på svenska, som han kallar: »Inledning till Djurriket efter Herr Akiatern 

 och Riddaren Carl v. Linnés Lärogrunder». I företalet till den säger Retzius: 

 »Länge, och då jag såsom et Barn redan begynte fiima mitt största nöje i Natural- 

 historien, har jag önskadt att någon ville företaga sig et dylikt arbete til begynnares 

 tjenst, men min önskan har varit fåfäng . En stor mängd vetgiriga lärjungar vid 

 Nya Informationsinrättningen, där han på tredje året varit lärare, hade uppmuntrat 

 honom till arbetet. Linné genomsåg det och gaf det följande för sig karakteristiska 

 anmälan: »Herr Demonstratorns Djur-Rike har jag med hjertans nöje genomläsit, 

 och sedt med livad noggranhet H. D. utvaldt och definierat de betydeligaste 

 kännemärken. Sjelf har jag ej utan möda kunnat utsöka terminos Artis nog 

 gällande, fast jag haft både Latinska och Grekiska Språken för mig ; men jag måste 

 tilstå det varit lougt besvärligare arbete, at uttaga dem af Modersmålet, som i den 

 delen aldrig varit uparbetat. Gjör Allmänheten den fägnaden, at få detta Systemet 

 talande på vårt Modersmål, så torde flere få nöje at språka med det om den Alvise 

 Skaparens underverk på vårt jordklot». 



Retzius säger om Linné, »att hvarjehanda betagit mig den oskattbara förmån 

 at få vara denna stora Mannens Åhörare»; men under sin Stockholmstid ej blott 

 sammanträffade han med Linné utan äfven hänfördes af honom, då Linné för 

 honom skildrar episoder från sin Lundatid. I sitt tal, då Linnés byst uppsattes 

 på museet i Lund, säger han sig kunna se Linné för sig och »höra den i"öst, hvar- 

 med han intil tårar rörd, yttrade den innersta tacksamhet för sina Lundavälgörare». 

 Han skildrar huru Linné med rörelse beskrifvit, huru han var intagen af synnerlig 

 vördnad för Stobseus. Det är säkerligen djupa personliga intryck, som den unge, 

 känslige Retzius fick, då han hör den imponerande gamle vännen till sin fader, — 

 som han så tidigt mistat och saknade, — skildra deras gemensamma studietid i 

 Lund hos den af dem båda vördade Kilian Stobfeus. Det är denna personliga 

 kontakt mellan talare och föremål, som kännes såsom en underström i det Retzius- 



