Tal vid minnesfest öfver Anders Jahan Retzius. 



9 



icke äro obenägna at förunna denna Inrättning Wårt Nådiga beskydd, enär Säl- 

 skapet, på lika sätt som Wår WetenskapsAcademie wid dess början och innan den- 

 samma anhöll om Kongl. protection, utgifwit någon a£ sina Arbeten, liwaraf altid 

 med mera säkerhet kan dömmas om Almänhetens nytta och förmon af Inrättningen 

 än utaf den Plan och de Regler sällskapet för sig utstakat». I bref vet om detta 

 afslag och dess orsaker säger v. Engeström till Ruuth: »Nu är det nödigt icke 

 stadna på wägen utan att "ju förr dess heldre kunna ådagalägga, att man förtjenar, 

 hvad man sökt. Och dertil fordras någre af handlingar af särdeles wärde». Då 

 kungen anmärkt, att man ej visat, att de utländske medlemmarne verkligen voro 

 hugade att ingå i sällskapet, föreslår v. Engeström, att man nästa gång endast bi- 

 fogar en förteckning på de inländske ledamöterna. 



Sällskapets protokoll visa nu en litiig verksamhet med tillsättande af censorer 

 för inlämnade af handlingar. Den nya skrifvelsen afgick till Kgl. Majt. Med den 

 följde första bandets två första häften eller stycken, såsom det heter, af sällskapets 

 handlingar, försedda med vederbörlig dedikation till konungen och förteckning på 

 samtliga ledamöter samt ett företal, som bland annat framhåller, huru fysiografiska 

 sällskapet »liar til föremål den enskilte Hushållningen och de därmed närmast för- 

 knippade vetenskaper» samt går därpå in på en specificering af sällskapels upp- 

 gifter, såsom de upptagas i stadgarna. Den G mars 177S kröntes ändtligen Retzius 

 och hans vänners bemödanden med framgång, i det Gustaf III då meddelade »sin 

 Nådiga stadfästelse å Arbetsplan och de till ordnings vinnande upprättade grund- 

 reglor» samt »will hafva försäkrat sällskapet om sitt Nådiga hägn och beskydd, så 

 länge det uppfyller sitt i förenämnda måtto föresätta ändamål och efter en berömlig 

 l)öi'jan fortsätter sina arbeten». 



Vid sammanträdet 22 maj 1778 »upplästes i underdånighet Kgl. Maj:ts stads- 

 fästelse och Privilegier för Sällskapet och till sällskapets förste prœses valdes en- 

 hälligt Sven Lagerbring. Retzius är fortfarande sekreterare, men sammanträdena 

 äro, så vidt protokollen angifva, högst två om året. Landthushållningsfrågor äro 

 öfvervägande före. Vid ett tillfälle är man på väg att slå en jeton för praktiska 

 landtbruksförtjänster. Efter 1786 hvilar sällskapet till 1789, då vid sammankomst 

 den 22 juni endast ordföranden rektor magnifikus Barfoth, biskop Weidemanoch Retzius 

 äro närvarande. Ordf. beklagar den långa overksaniheten ; »men», säger han, »som 

 något mera lugn i Provinsen och ett liksom något säkrare hopp om den ädla fredens 

 återställande, tyckes öpna en muntrare utsigt för någon (h)\var, så hade man trodt 

 få fägna sig af fieres närwaro». Till nya medlemmar invaldes bl. a. den bekante 

 med. d:r Olof Swartz och prosektorn Arvid Henrik l^^lorman, samt, så vidt jag 

 kunnat erfara, den enda kvinna, som varit medlem af sällskapet, från dess första 

 början till den dag i dag, nämligen Fru Direeteurskan Hedvig Gustafva Malmsten, 

 född Modée, och heter det i protokollet om hennes inval: »Hwad Fru Malmsten 

 isynnerhet angick, så trodde sälskapet, at få fruntimmer med mera skäl blifwit i 

 något lärdt sälskap inkallat». 



Härefter saknas vidare protokoll till 1815. Huruvida sällskapet ändock haft 



Lunds Univ:s Årsskrift. N. F. Bd 2. Afd. -A. 2 



