Tal vid minnesfest öfvei' Anders Jahan Relzius 



11 



med tacksamt sinne eiiiindrar jag mig den förflutna Academiska tid, då lian visat 

 sig mot mig såsom eu Far, en rättskaffens lärare och vän. Aldrig förgäter jag ett 

 uttryck af honom till mig: »Ni vet icJce, huru imjclcet jag håller nj eder». Den som 

 känner (iubbens integritet ocli aflägsenhet från allt smicker, den vet ock bäst att 

 värdera detta uttryck. . . Emellertid kan jag icke nog med tacksamhet erkänna 

 raiu förbindelse till denne vördnadsvärde man, som Herren behagat låta vara ett 

 medel til min framgång häi" vid Academien». 



Af Anders Jahan Retzius lärjungar, som han ujipamraat, vill jag från hans 

 tidigare period framhålla hans efterträdare i zoologi, entomologen C F. Fallen, och 

 något senare botanisten Zetterstedt, och längre fram hans närmaste efterträdare i 

 botanik och ekonomi C. A. Agardli samt Sven Nilsson. Såsom lärjungar kunna 

 äfven räknas hans söner och särskildt Anders Adolf samt Elias Fries. Många flere 

 än desse skulle här kunna nämnas, både sådana som blifvit universitetslärare och 

 som kommit ut i lifvet som lärare och praktiske män och fört med sig, såsom en 

 lifgifvande, eldande kraft under sin verksamhet, minnet af lärarens lefvande veten- 

 skapliga intresse och hans under trumpen yta lifliga sinne, som visste att personligen 

 fängsla. 



Kanske var Ketzins allra största betydelse för vårt universitet just den väckelse 

 han gaf genom sin personlighet. Det var entusiasm i hvad lian tog sig för, och 

 den drog ungdomen med sig. lîetzius vetenskapliga verksanjhet blef naturligtvis 

 splittrad på hans olika ämnen, men på hvart och ett af dem framträder han såsom 

 betydande forskare. 



Inom kemien är Ketzins känd särskildt genom sitt: »Försök med Vinsten och 

 dess Syra» i \'et. Akad. Hand!. 1770. Ketzius visar här denna syra för första 

 gången framställd i ren kristalliserad form. Han säger själf härom, att Vinstens- 

 syran är en frukt af hans och Scheeles gemensamma arbete, »fast», såsom han 

 säger, »)(((/ efter öfverenskoramelse företog mig försöken dermed, medan Scheele 

 anställde en följd experimenter, som lade grunden till hans vackra bok om luft 

 och eld». I detta Ketzius arbete namnes, enligt A. E. Nordenskiöld, för första 

 gången i tryck Scheeles namn och såsom »en snabb och lärgirug Pharmacie Stu- 

 diosus». Nordenskiöld säger, att Ivetzius, då han dog 1821, säkerligen var den 

 siste ttogistikern, »i det han nämligen intill sin död var en trogen och ifrig an- 

 hängare af de kemiska läroi', som han i sin ungdom med Scheele beundrat». 



Såsom botanist blef Ketzius i utlandet mest känd genom sitt storartade arbete 

 i folio Oliserrafioties hotanicce, som var försedt med härliga färglagda kopparstick 

 af de ostindiska växter, som däri beskrifvas. Arbetet hade börjat såsom en dispu- 

 tationsafhandliug. Utom sina floror hade Ketzius utgifvit många afhandlingar i 

 systematisk botanik, dels i fysiogratiska sällskapets, dels i vetenskapsakademiens 

 handlingar, dels i utländska tidskrifter samt såsom disputationer. En stor del af 

 hans botaniska arbeten faller under ekonomien. Af dessa är den redan omnämnda 

 Flora oeeonnmica det märkligaste. Hans Flora Virf/iliaua innesluter äfven ett 



