14 



Carl M. Fiirst. 



att få utforska dess under! Sådau, är det att hoppas, att han en gång skall stå 

 bland blommorna i Lundagårds Have». 



En af Hetzius stora egenskaper var, att han \isste att ordna väl efter sig. 

 I detta, såsom i allt, var det vetenskapsmannen med kärlek till sitt verksamhetsfält, 

 den kloke förutseende, förtänksamme fosterlandsvännen, med blick för utvecklingens 

 betydelse, som trädde fram. Han ser åt alla håll och kanter klart mot framtiden, 

 och framtiden har därför vetat att uppskatta honom och är honom tacksam. Tidigt 

 förberedde Ketzins uppdelningen af sin jätteprofessur. Dess omfång och tiden 

 själf fordrade det. Ur denna professur utgingo sålunda professuren i naturalhistoria, 

 som IUI endast omfattade zoologi, en särskild professur i botanik och en i kemi. 

 Fallen, C. A. Agardh och Engeström blefvo hans närmaste efterträdare. Agardh 

 var synbarligen och med rätta guldgossen hos sin lärare och ej mindre hos den 

 lundafödde kanslern Lars von Engeström, för hvilkens barn han varit guvernör. 

 Ett bref från Agardh till Retzius visar Agardhs erkänsamhet och ådagalägger äfven 

 Ivetzius förhållande till sina lärjungar, h vårföre jag vill lämna ett litet utdrag därur. 

 Agardh skrifver: »Huru ofta har jag ej funnit mig väl af de råd Herr Professorn 

 gifvit mig, har Herr Professorn beredt mitt framtida väl, understundom utan att 

 jag vetat deraf, och huru ofta har ej Herr Professorn förlåtit den uppbrusande 

 ynglingens häftighet och upprättat mitt mången gång nedslagna mod? Hvad jag 

 är, det är jag endast genom Herr Professorn — som weteuska[)sman, som med- 

 borgare och till en del som menuiska. Hwad jag skall blifwa, det önskar jag ock 

 måtte ske genom Herr Professorn. Mina förbindelser kunna ökas, men icke min 

 tacksamhet. Mina wälgörare hafwa icke warit många, min far, Herr Professorn och 

 PL E. v. E. (FLuis Excellens \on Engeström). .lag behöfwer således ej dela min 

 tacksamhet så mycket. Men Herr Professorn måste ej förundra sig — att Herr 

 Professorn ej illa upptager det, derom är jag .säker — , att jag wid mina vvigtigare 

 lefnadsskiften alltid meddelar mig med Herr Professorn och begär de upplysningar, 

 de råd och den medwerkan, jag dervid kan behöfwa». Agardh önskar, att Retzius 

 skulle i bref till v. Engeström nämna om nödvändigheten, att ekonomie professuren 

 förenades med den botaniska i samband med .Retzius egen begäran om ständig 

 tjänstledighet från sin omfattande professur med undantag af trädgårdsprefecturen. 

 Agardh fick professuren i botanik och ekonomi såsom Retzius och han ville. — Ret- 

 zius hälsa vacklade mer och mer, och i ett bref till Agardh d. 28 Dec. 1814 skrifver 

 han: »Hjertelig tack för hågkomst med brefvet. Med Tit. occupationer har jag 

 knappt väntat bli hågkommen. Jag har i 4 månader vistats i mitt rum under 

 dageligt af tagande krafter och tager det så till, så är jag snart färdig att flytta 

 härifrån. Jag längtar otroligen efter LTerr Professorn, hälst jag själf med intet kan 

 befatta mig, utan önskar att få öfverläinna Allt i Tit. händer». 



Lifskraften flydde emellertid ej och icke heller verksamhetslusten, som tvärt- 

 om alltjämt gaf sig nya utti-yck. 



Det fysiogratiska sällskapet var ett af Retzius första verk, då han återvände 

 till sitt universitet. Det var då ett försök till vetenskaplig sammanslutning äfven 



