14 



C'ail M. Fürst. 



Fjellström ^) åtnjöt samma förmån som de andra hos Kilian Stobteus. Den l:ste 

 jan. 1732 är lian ännu i huset och frambär d;î sin tacksamhet i ett nyårskväde ^). 

 I sitt tal vid Linncbystens aftäckande å Zoologiska museet i Lund säger A. J. 

 Ketzins om Stobtcus, att så många Medicintc Studiosi, som hans lilla trånga boning 

 kunde rymma, gaf han fria husrum. 



Ur Fjellslröins vitœ corriculuin till v. l)ö!)(jln.s med. doktorsprograni d. 2i Maj ITôb, 

 Anno 17"27, ccrtnm vitte genus seligeiiti, sed gravissiino paupertatis oiiera presso, Pliysicoe 

 expeiiinentalis llistorifc naturali.s tum Professor extraordinarius, jam Historiaruna Professor, 

 Archiater, & Rector Magniflcus Doct. Kilian Stobieus, an. 1728 informationem, hospitium cum 

 mensa gratis concessit, (|ua occasione ipsi quoque suppeditata est facultas, praxin Medicam 

 exercendi. 



Ty.st iag har ocli makan funnit 



Tyst 11 wad säger iag dä nu? 

 Men den Samma har iag wunnit 

 I den Herrens Froma Fiu. 



Iag kan ej pa Papper teckna 



xVll den Nåde inig är tet. 

 Intet mögligt alla räckna, 



nog iag wet. at det är skiet. 



Hwad för nåd mig w eder-farit, 



\\et jag bäst om ingen an 

 Än, det åhr. som är framfarit 



då iag ej för guldet span. 



^) Enfalldig 

 dock 



Wählment Nyåhrs Önskan 

 1 djupaste wördnad insinuerad 

 Il os 



Professoren och Doctoren, 

 den 



Edle och Ibiglärde Herren, 



Herr KILIAN STOB.Krs 



På d. 1 .Taiuiarij A;o 1732 

 af 



det Stubreiska Husets 



Aldra ödmiukaste Tiänare 

 I FIELr.STRÖl^l. 



Mången lär i da^ framträda 



till al önska godt Nyt ålir. 



iJtet får iag också (|\väda, 



fast iag wet det illa gar. 



Jag kan intet det umlwika 



luini giäi'ua iag ock will; 



Först skull' iag mit löifte swika 

 och bli liugare därtill. 



Sén kan ingen mig inbilla 



At iag hafwer ringsta Skiäl, 



Til at lura. tiga stilla. 



När den Herren önskas wähl; 



Af Hwars Bröd iag liar fått äta 



Af Hwars lärdom iag fått deel. 



Sknll iag Sådan Nåd förgiäta, 



då begeck iag skamlöst feel. 



Näj Hans l.of mig bör utsprida, 



det må liur som det will, 



Sockte iag an wiirldeii wida 



Aldrig fan iag makan Ull 



Guldet mig för lumpna stenar 



utaf Nåde blef förärt 

 Aldrig tro)- iag någen menar 



at slikt wore guldet wärdt. 



Iag ma blygas <.)m nån sporde 



At iag tagit Guld för slickt; 



det, ock mer iag giöra borde 



när jag följde rätt min plikt. 



;\lå iag icke dem då låfwa 



önska godt bad' först och sidst 

 Af Hvars ynnest af Hwars gafwa 



lag har nog i timlig brist. 



Himla Herre gif dem Båda 



Timligt nöje sundan kropp! 



Låt mig med förundran skåda, 

 at Tu öker Deras mått! 



Med alt hwad, som godt kan nämnas 

 Låt dem hälsa, långt lit nå! 



All förtret lät ute länmas! 



Sidst lät dem din (lladie få. 



