-18 Carl M. Fürst. 



första försök att l'å behaila Stobieus vid universitetet och hindra liaus förflyttning 

 till Göteborg, talar i hög grad härför. 



Hufvudsaken var emellertid att Kilian Stobfeus blef anställd, om ock omsider, 

 vid universitetet, och vi se, att, om de-tta varit, mot någons sträfvande, blef det till 

 desto större heder för dem, som med uppoffring och genom eget åtagande af ökad 

 arbetsplikt befordrade sitt universitets väl. — Man talar om, huru en universitets- 

 aristokrati sökte härska vid Lunds universitet vid denna tid och att denna väsentli- 

 gen utgjordes af de båda släktena Stobœus och Rydelius, som också sinsemellan 

 voro besläktade, i det Magnus Rydelius var gift med Elisabeth Stobœa, Andreas 

 Stobseus dotter. Men äfven om släktskapen skulle varit en bidragande omständig- 

 het vid att få Kilian Stobfeus anställd, sa var det i detta fallet ej att klaga öfver, 

 då man endast gaf förtjänsten ett tillbörligt erkännande, hvarvid universitetet för- 

 värfvade en af sina största prydnader. 



Stobfeus verksamhet blef ej mycket förändrad genom hans utnämning. Den 

 naturvetenskapliga delen blef så att säga legaliserad, den medicinska fortsattes privat 

 såsom förut, men därför ej mindre resultatbringande. 



T ett konsultationsbrcf till kanslern riksrådet Carl Gyllenborg, däri Stobfeus 

 tackar för tillstandet att få göra småresor på landet, skildrar han själf på ett enkelt 

 men tydligt sätt sin verksamhet och sitt intresse för sitt arbetsfält. Brefvet ger 

 också en klar bild af betydelsen af hans praktiska studiemetod för utbildandet af 

 läkare och naturvetenskapsmän. Stobseus säger nämligen däri : »den långwarigaste 

 resan som iag liela åhrct nödgas giöra är till Helsingborgs Brun (Kamlösa) mäst 

 för min egen och något för andras Skröpelighets skuld, och såsom den under 

 Sommar ferierna skier och i Sälskap af mine utwaldaste och curiosis physices 

 Studiosis, dem iag också hela åhret igenom, både hemma och borta enfaldel. hand- 

 leder till Naturens kunskap, så försummar iag icke här tillfället at öfwa dem uti 

 Botanicis och Historia Naturali Curiosa, hwilcket nyttiga och nu öfwerallt högt 

 älskade Studium iag i sanning kan säga at iag aldra först här wed academien up- 

 tagit och drefwet». 



För att öka sitt museum och bibliotek söker luiii ständigt nya förbindelser, 

 hvilket bäst framgår af de bref, som i detta arl)ete meddelas, men som helt säkert 

 utgöra endast en obetydlig del af hans brefväxling. 



y\(\ sin lärjunge Nils Rosén von Rosensteins resa till utlandet har Stobasus 

 lämnat honom olika uppdrag, och det framgår af brefvet från Rosén, att han på 

 resan medbragt bytesmaterial af naturalia (»stenar») och att han också får mineral 

 i utbyte, åtminstone af »den berömde apotekareii» Johan Heinrich Jjincke i Leipzig, 

 som likasom en Becker i Halle haft »en oförliknelig samling». Med denne Lincke 

 står sedermera Stobreus i brefväxling och bytesförbindelse. Af de flesta brefven 

 till Stobeus och ej minst af Jjinnés bref finna vi också, huru Stobse.us med all kraft 

 söker att öka sitt museum och därigenom sitt undervisningsmaterial och huru han 

 särskildt intresserar sig för fossil och stenarter. En af hans första bytesvänner 

 var sannolikt Magnus von Bromell. 



