Carl M. Fürst. 



llr Avcliiatreii, ock frågade honom huru lian därwid wore sinnad? han swarade, han wille betänka 

 sig där öfwer, och inkomma iVied sin skriffteliga Föi-khiring. Nu som iag seer föruth, att mykken 

 oroo och oenighet, till de Academiska Studiernes stora hinder, här af kan förorsakas, om det ut- 

 brister i en skriätel. dispnt, som skall hänskiutas till hans höggrefl. Excellence Cantzlären ; Då 

 will iag, såsom Rector, till förekonnnande af -Sådant, aldraförst bedia Hr Professor von I)öl)eln, att 

 han dock wille denna sin talan lämna och eij tykka illa wara att Hr Archiatern Stobœus, jämte 

 sin Philosophiska Prolessions tillbfirliga skötzell, utliorn det som af Ordinario Medicinse Professore 

 skier, äfwen för sin deel något där till bidiager, att Studium Medicine, som är nu iöv tijden i Swca 

 Kijke alt för tunt, må kunna upphiälpas, och wid Academien i ett önskeligt flor sättias. 



Hr Professor von Döbeln förmenar, att Hr Rector Magnificus icke så aldeles fattadt hans 

 ord, som de föllo; Ty hans mening war allenast denna, att beklaga sig där öfwer, att han icke, 

 såsom han giärna önskade, kunde skiota sin Profession, Emedan han förnimmer att Hr Arcliiatern 

 Stobœus continuerar att hålla Collegia privata in ^Nfedicina, och äfwen på the Timmar, som han 

 tbär utsedt, Ty då han låtit Medicinse Studiosos till sig kalla, att med däm conférera om ett Col- 

 legium, som han tänkt hålla uti Medicinen, som desz Profession, ock föreslagit där till kl. 3 effter- 

 middagen, hade de swarat honom: de kunde icke komma, effter Archiatern Stobseus privatim samma 

 stykken ärnade den timman tractera. Finner Collegium Academium att han icke hafft orsak be- 

 swära sig öfwer Sådant, Så låter han sig giärna därmed nöija ; Allenast det icke må gravera honom, 

 när han igenom sådant hindras att arbeta uti sin Profession, som han wille och ])orde. — 



Rector utlåter sig härwid, att han på Pir Archiatrens Stobpei wägnar kan trygdt försäkra, att 

 han icke intenderar något, som Hr Pi-ofessoren till prrejudice kan lända, ocli tror att alle i Collegio 

 äro af samma IMening. • 



llr Professor von liöljeln Ijegiärar Collegii xVcadeniici utlåtelse här om, till sin säkerheet, att 

 liwad häl' ntinnan skier, icke skall lända liononi till prcTjudice. 



Resolut io: 



Samtehe Prœsentium Mening härwid är, att Hr Professor von Döbeln så mykket mindre 

 däraf kan graveras, som det omöijeligt är att läsa, när man icke kan få auditores; eliui-u man giör 

 sig flijt där om. 



Stobœus får alltså nu i lugn och ro utöfver sin historiska professur fortsätta 

 med både sin praktik ocii sin undervisning och uppfostran af medici. Han anlitas 

 också fortfarande såsom läkare både från när och fjärran af låg och hög. Han ar- 

 betar oförtrutet trots sjukdom, som ständigt förföljer honom. Till och med på sin 

 installationsdag var han så sjuk, att han strax efter akten fick gå till sängs. Han 

 talar härom i sitt bref d. 29 febr. 1732 till assessor Nils Boij, som konsulterat 

 honom rörande excellensen grefve Fersens sjukdom. Kilian Stobseus skrifver, att 

 han gärna strax hade besvarat hans bref, >^om det varit möjeligit, ty iag låg i hela 

 förra veckan illa betagen, först af en sträng migraine och sedan af en eij mindre 

 häftig Steen Cblique; I måndags måste iag ehuru siuklig iag war i Cathedren och 

 låta mig introducera, sedan måste iag åter gå till sängs igen och derifrån afïârdar 

 iag och detta. Härren wet, huru swårt det är at wara sielf illa fast stundeligen 

 och dageligeu plågad af m^ycken smärta hafwa ringa kraffter och likvv'ähl öfwerflö- 

 digt arbete liemma, och dock wara twungen till att falla andra uti ämbetet som 

 doch utan all twifwel kunde bättre skiöta det än iag. Han wet och at iag öfwer 

 denna tunga bördan dageligeu och hierteligen suckar». 



Mäst plågas han af sin migrän. Linné talar därom, såsom jag i början af 

 detta arbete nämnde. 1 ett senare bref angående grefve Fersens sjukdom till magister 

 Oelreich säger han sig varit »swårligen angripen af min wanliga migraine, som alltijd 

 wed denna tijden är wärst, och äfwen då hölt mig hela tre dygn, så at det war mig 



